The Project Gutenberg eBook of Konungen av X-land

This eBook is for the use of anyone anywhere in the United States and most other parts of the world at no cost and with almost no restrictions whatsoever. You may copy it, give it away or re-use it under the terms of the Project Gutenberg License included with this eBook or online at www.gutenberg.org. If you are not located in the United States, you will have to check the laws of the country where you are located before using this eBook.

Title: Konungen av X-land

Komedi i tre akter

Author: Ture Janson

Release date: June 14, 2026 [eBook #78861]

Language: Swedish

Original publication: Helsingfors: Holger Schildts förlagsaktiebolag, 1921

Other information and formats: www.gutenberg.org/ebooks/78861

Credits: Tapio Riikonen

*** START OF THE PROJECT GUTENBERG EBOOK KONUNGEN AV X-LAND ***

language: Swedish

KONUNGEN AV X-LAND

Komedi I tre akter

av

TURE JANSON

Helsingfors, Holger Schildts Förlagsaktiebolag, 1921.

PERSONERNA:

HERTIGEN.

PRINSESSAN.

EXCELLENSEN.

LIVMEDICUS.

GRÖNA PUCKELN.

PROFESSORN.

ARKITEKTEN.

Betjänter, folk i X-land et cetera.

FÖRSTA AKTEN: Hertigens ämbetsrum.

ANDRA AKTEN: Samma miljö.

TREDJE AKTEN: Ett fraktionsrum hos Lagstiftande församlingen i X-land.

Tid: förfluten.

FÖRSTA AKTEN

Hertigens ämbetsrum med komfortabel inredning; ett jätteskrivbord mitt på golvet, belastat med dokument och portföljer; djupa läderfåtöljer gruppera sig kring bordet. Dörren till vänster leder till privatrummen, genom dörren till höger audienser.

Hertigen intar en bekväm ställning i en fåtölj, sysselsatt med Simplicissimus. Han är en distinguerad herre inemot 50-talet med svagt gräsprängt helskägg. Hans väsen präglas av en kultiverad humor och en viss självironi.

Hertigen är idel välvilja mot sin omgivning; saknar icke blick för det komiska draget i hela miljöen och sin egen ställning. Han talar med svagt skorrande accent; som ger hans konversation en obestämd exotisk karaktär.

HERTIGEN har vänt ett blad i Simplicissimus; skrattar gott.

Ett upplyftande tryckalster… (Paus. Kvävd gäspning. Rycker till.) Ser man på… Herrar genier ha tillåtit sig reproducera min egen höga person! (Läser:) Hertigen regerar. Det vill säga, Hans höghet har slumrat in i sin skrivstol. Hm… Ett osympatiskt ritstift, det här. Låter jag sekvestrera? Nej… teckningen låter försvara sig, — det är karaktär på den… tyvärr. (Skrynklar plötsligt till tidningen och sträcker den tillbaka på bordet.) Var så god och regera själv! (Sjunker samman; gäspning; ögonlocken slutas.)

EN BETJÄNT in från höger, i livré.

Livmedicus, Ers höghet. (Bugar.)

HERTIGEN ser upp med en gest.

Låt honom komma in. (Betjänten ut.)

LIVMEDICUS in från höger. En godlynt, leende person, mellan 30 och 40, åtskilligt korpulent. Han förblir en vinnande karaktär också i löjeväckande situationer, som han ofta råkar i. En iögonenfallande kulört väst lyser upp hans gestalt. Han medför ett par etuier med läkarinstrument. Livmedicus griper Hertigens framräckta hand, bugande oväntat ungdomligt och elastiskt.

HERTIGEN

Välkommen, min käre professor.

LIVMEDICUS

Hur behagar det Ers höghet att stå till i dag?

HERTIGEN ser upp med ett försök till ogillande.

Ni börjar redan. (Slår om, hjärtligt.) Ja, Ni vet det själv bäst,

Livmedicus! överansträngning. Regeringsbekymmer! (Erinrar sig

Simplicissimus och gör ett försök att dölja tidningen under papperen på

skrivbordet.)

LIVMEDICUS lyfter belåtet Simplicissimus i höjden.

Simplicissimus! Ers höghet blir bättre…

HERTIGEN

Förbjuden lektyr för en regent, tyvärr. Tala för guds skull inte om…

LIVMEDICUS

Diskretion är diskretion, Ers höghet. Men Ers höghets hjärta i dag…?

Får jag lov? (Öppnar sitt instrumentetui.)

HERTIGEN

Ja. Hjärta är hjärta. (Knäpper upp västen.) En kontrollundersökning kan inte skada. Så här på ämbetsrummet, förrän Excellensen är här. Med sina protokoll. Och projekt. Omöjliga projekt. Och jeremiader.

LIVMEDICUS har fallit på knä för att förrätta undersökningen, lyssnar i luren med dystert allvar; plötsligt glider en ljusning över hans ansikte som efter en angenäm upptäckt och han störtar upp med tvenne små hopp.

Hjärtat klappar…

HERTIGEN far upp, i ett resolut ogillande, hastigt.

Ja, det må man väl ha rätt att begära, hertig som man är.

LIVMEDICUS

Klappar normalt! (Lägger tillbaka luren.)

HERTIGEN med återvunnen tillfredsställelse.

Ja då så. Det är bra. Tack.

LIVMEDICUS allvarsamt.

Låt oss ägna vår tacksamhet åt Ers höghets nådiga organismer.

HERTIGEN betraktar Livmedicus melankoliskt, huvudet på sned; därpå:

Jag är alltså frisk. Allt normalt. Som hos folk mest. (En suck.) Det är påkostande att vara så här… frisk, Livmedicus!

LIVMEDICUS

Ett tillskott av magerhet skulle kanske förströ Ers höghet?

HERTIGEN

Säger Ni. Ja. Ändå känner Ni min diet. Borde jag kanske inte magra redan av överansträngning vid min taffel?

LIVMEDICUS hastigt framkastande.

Ers höghet skulle unna sig motion. Något… äventyr.

HERTIGEN

Motion. Herregud, jag drar ju själv upp mitt ur. En gång i veckan. —

Vad sade Ni sedan?

LIVMEDICUS som om han icke hört frågan.

En portion elektricitet. Tillåter Ers höghet? (Då Hertigen synes frånvarande.) Lite elektricitet i Ers höghets nacke!

HERTIGEN

Jaså, massagen. Var så vänlig.

Hm. Ni tror alltså att weltschmerz'en sitter i… (Betänker sig.)

Köttet?

LIVMEDICUS som gjort i ordning sin massageapparat, med en överraskande dansant benrörelse.

Inte i mitt!

HERTIGEN

Nej, förstås. Ni har bara nöje av det.

LIVMEDICUS

bringar hastigt den surrande apparaten i funktion och masserar Hertigens nacke under stora gester med armbågarna. Stannar apparaten om en stund, ställer till rätta något på den. Under tystnaden, som sålunda uppkommer, oförmedlat, betonat.

Grevinnan Madeleine!

HERTIGEN

Vafalls?

LIVMEDICUS låter apparaten surra ånyo och fortsätter behandlingen.

Under en ny paus, som i jonos.

Mademoiselle Vera! (Ater surr.)

HERTIGEN överröstande apparaten, med en avvärjande gest.

Stopp! (Livmedicus slutar massagen.) Fördomsfri eskulap… Galanta ordinationer. (Reser sig.) Nej. Bättre förslag! Tänk ut en uppgift, en uppgift för en man. (Spänner sin gestalt.) Å, jag känner, jag har en Caesars resurser. I bakfickan. Apropå, Livmedicus, min dotter, hon befinner sig väl?

LIVMEDICUS

Prinsessan Eleonora är i en ypperlig kondition. Fenomenal hälsa, Ers höghet. Ä, jag tror…

PRINSESSAN har trätt in från vänster. Ung, högväxt; briljant röd peruk. Hon uppträder med en solig force, likväl bibehållande en läcker smidighet; Kostym: riddräkt.

God morgon, Papa. God morgon, herr Livmedicus. (Klappar denne vänligt på axeln med ridspöet). Ni har väl haft vänligheten bevilja Papa en sympatisk diagnos i dag? Alla unna vi honom gärna nöjet att fortsätta sin betydelsefulla existens. (Hertigen gör en min.) Stör jag —, ja, vi hoppas det! Det kan ju inte vara annat än angenämt för herrarna. — Jag hörde surret av professorns apparat, Ni vet att jag tycker bra om den där lilla roterande skivan…

LIVMEDICUS med sin maskin.

Behagar Ers höghet…?

PRINSESSAN

Ja!

HERTIGEN ogillande.

Kära barn…

PRINSESSAN sätter sig.

Tag det med ro. Ers höghet. Ser du, jag kommer från min ridtur…

HERTIGEN betraktar sitt ur; djupt allvarsamt.

Eleonora! Jag har strax föredragning. En konferens av vikt.

PRINSESSAN

Min fysik är också av vikt!

HERTIGEN med ett strängt tonfall.

Politiken —

PRINSESSAN

— får vänta! Tills hennes höghet reparerat sina ben.

LIVMEDICUS förmedlande, galant.

Politiken får lov att hysa en känsla av ömhet… för hennes höghets vador.

PRINSESSAN

Bravo, Livmedicus! Var nu snäll, Papa. Och vill du ringa på betjänten.

Min stövelknekt…

HERTIGEN

För guds skull! Inte betjänten! Tänk vilket uppseende… (Resignerat.) Nej, då går jag hellre själv. Var behagar du förvara din stövelknekt, älskling?

PRINSESSAN

Du är en god fader, Papa. — Jo: i det lilla vita skåpet du vet.

Därinne! (Gest.)

HERTIGEN

Jaså där! (Ut till vänster.)

LIVMEDICUS faller plötsligt på knä framför prinsessan.

För vinnande av tid, Ers höghet, — låt mig göra ett försök…

PRINSESSAN

Vafalls? Vafalls?

LIVMEDICUS

Att fungera som stövelknekt.

PRINSESSAN hastigt.

Är Ni gynäkolog också, gamle man?

LIVMEDICUS

Nej — tack. Specialist på nerver, oberoende av kön.

PRINSESSAN

Behandlar Ni aldrig vanligt folk… på lediga stunder?

LIVMEDICUS

Vanligt folk försakar nerver. Ers höghet.

PRINSESSAN

Ja. Det förefaller naturligt. Nå, och stövletterna, lyckas Ni? Raska på… annars sporrar jag.

LIVMEDICUS

Tusen tack. Tyvärr — (håller upp stövletten.)

PRINSESSAN

Det var bra. Och den andra…

LIVMEDICUS

Den är tillmötesgående.

PRINSESSAN

Så! Nu äro mina ben i händerna på Er. Apparaten! (Gest. Sätter sig bekvämt till rätta i stolen; i ny ton.) Säg mig uppriktigt, Livmedicus, Ni som är… fackman: hur mår jag?

LIVMEDICUS med ett utrop av beundran.

Bra!

PRINSESSAN

Helt och hållet?

LIVMEDICUS

Helt och hållet! — Det vill säga, om jag får ge ett råd: lite mindre motion…

PRINSESSAN

Bah! Man rår väl inte för att man har rytm i kroppen! (Gör ett grepp i Livmedicus' rockkrage och bringar honom raskt upp ur den knäböjande ställning i vilken han ödmjukt glömt sig kvar.)

LIVMEDICUS med ett tvunget skratt.

Man blir uppsluppen… för mindre.

PRINSESSAN

Där ser Ni. Det är bra med muskler.

LIVMEDICUS

Ers höghet sköter sin hälsa — för mycket. Det är hela felet.

PRINSESSAN

Ni talar som — läkare.

LIVMEDICUS

Ja. Och som änkling… jag menar: som människa — med erfarenhet. (Försynt föreskrivande:) Alltså, en dosis romantik… för det inre välbefinnandet…

PRINSESSAN faller in i ett stort skratt.

Romantik! Söt medicin… invärtes —! (Klappar Livmedicus på kinden, vänligt och energiskt.) Tack för uppriktigheten! Och för att Ni vill lära unga prinsessor mores, gamle gosse! (Smeksam klatsch.)

LIVMEDICUS med en resignerad axelryckning.

Jag avser en sund romantik. Som nervläkare…

PRINSESSAN

Och änkling. Jag förstår, en realistisk romantik. Glöm för all del inte benen, mina ben. Massagen! (Huvudkastning.)

LIVMEDICUS har iordningställt apparaten och behandlar sin patient, som det vill synas, en liten smula omilt; med en blick i höjden.

Prinsessor ha också ben…

PRINSESSAN

Aj! (Grimas.)

LIVMEDICUS

Ers höghet galopperar alltför… gärna.

PRINSESSAN är beredd till ett ögonblickligt svar, men i detsamma har inträtt:

HERTIGEN Han kommer upprörd och svettig, med näsduken tryckt mot pannan; stövelknekten sticker fram under armen. Livmedicus har hejdat apparatens musik.

Eleonora, Eleonora! Här har du mig nu, mig och den här. (Visar upp stövelknekten,) Så jag har sökt…

PRINSESSAN

Det var hyggligt. Och var fann du den…?

HERTIGEN

I ditt bibliotek, till sist. På femte hyllan till vänster. Hos Goethe.

PRINSESSAN

Ja visst! Tack, Papa. Men du kommer alldeles för sent. Jag hade ju

Livmedicus.

HERTIGEN slungar stövelknekten på skrivbordet med en förtvivlad åtbörd.

Förlägg inte Livmedicus härnäst!

BETJÄNTEN in från höger.

Excellensen anhåller om audiens.

PRINSESSAN

Säg att det är massage…

HERTIGEN resolut.

Säg Excellensen att han kan komma. Om ett par minuter. (Betjänten ut.)

LIVMEDICUS till Prinsessan, med en åtbörd.

Då nödgas jag ta min hand från Ers höghet…

PRINSESSAN

Himlamakter! Just när Livmedicus kom i gång.

HERTIGEN blidkande.

Eleonora…

PRINSESSAN

Ja, jag vet Papa. Du underlyder Excellensen — i din egenskap av regent.

Livmedicus, räck mig stöveln!

HERTIGEN

Han representerar en tradition.

PRINSESSAN

Stöveln?

HERTIGEN

Excellensen! Du vet, han var redan min fars förtrogne.

LIVMEDICUS

Den gamle har räddat landet ur många svårigheter,

HERTIGEN

Finansiella svårigheter. (Bekräftande huvudrörelse.)

PRINSESSAN drar på sig stövlarna med raska, maskulina manér.

Så har han också haft fullt upp att göra!

HERTIGEN docerande.

Alla måste vi uppoffra oss för våra stackars undersåtar.

LIVMEDICUS

Ack ja!

PRINSESSAN imiterande, med en blick på Livmedicus.

Ack ja! Hör på, Papa. (Reser sig.) Så bör du då vara glad över din dotter. Jag har bevisat ditt folk en nobel välvilja i dag.

HERTIGEN

Är det möjligt?

PRINSESSAN

När jag red Stora vägen fram, gick där en liten fattig gosse.

HERTIGEN

Ja, det finns ännu en och annan. Dess värre.

PRINSESSAN

Nåväl, jag höll in och tog exemplaret i betraktande. Kan du tänka dig, den lille var en puckelrygg.

LIVMEDICUS indignerat.

Håglösa kirurger här i landet!

PRINSESSAN

Han intresserade mig, väckte min medkänsla. Och jag lät förstå att han fick följa med till slottet. Men det arma barnet hade ett klent huvud, uppträdde motsträvigt, och jag såg mig föranlåten att dirigera honom med ridspöet.

HERTIGEN

Mycket människovänligt, min flicka. Men vad skall gossens mamma säga?

PRINSESSAN

Ä, jag ledde honom till köket och sade till om plättar med sylt. Han får hålla på så länge den bräckliga kroppskonstitutionen tål vid det. Hans beklagansvärda mor blir angenämt berörd, därom råder intet tvivel. Adjö, Papa. Och vad beträffar de finansiella svårigheterna så skall du med din snabba tanke nog förstå att… ta avstånd från dem.

HERTIGEN med ett stänk av ogillande.

Adjö.

PRINSESSAN älskvärt.

Au revoir, Livmedicus. Var inte ledsen; jag tycker i alla fall bra om

Livmedicus… som stövelknekt — och änkling. (Ut till vänster.)

HERTIGEN

Modern prinsessa.

LIVMEDICUS

Bedårande,

HERTIGEN

Faktiskt; jag blir inte klok på henne.

(Paus.)

LIVMEDICUS med sina etuier.

Ers höghet tillåter att jag går?

HERTIGEN

Jag skall inte lägga några hinder i vägen, kära Livmedicus.

(Avsked. Livmedicus ut till höger. — Hertigen sjunker bekvämt samman i skrivstolen, sluter ögonen ett moment, rycker därpå till, med en konklusion:)

Skrivbord ger ro.

(Ringer.)

BETJÄNTEN in från höger.

HERTIGEN med en handrörelse.

Excellensen!

(Betjänten ut.)

EXCELLENSEN in från höger. Han är så gammal en diplomat över huvud kan bli, fullkomligt vithårig, med en uppsyn som småningom föryngrats till ett gosseansikte. Han förvånar genom livliga rörelser och en snabb konversation, där dock en kastratton stundom slår igenom. Det egentiga ålderdomstecknet är en ihållande huvudskakning, som i spännande moment blir frenetisk. Han är klädd som en ung gentleman, med en nejlika i knapphålet, och uppträder som den bestämmande faktorn på slottet. Han skrider in genom dörren med små snabba steg och börjar med en nästan tillrättavisande ton.

Ers höghet har haft vänligheten låta mig vänta.

HERTIGEN reser sig och trycker hans hand; med en komplimang som om det gällde en dam.

Å, yngre än någonsin.

EXCELLENSEN faller ned i en fåtölj, benen i kors.

Jah. Och nu till affärerna. (Slår upp sin portfölj.)

HERTIGEN

Kanske en cigarr? En lätt förmiddags-?

EXCELLENSEN

Jag fortsätter att undvika förmiddagscigarrer, Ers höghet. De verka enerverande. Men jag har min gamla havanna på mig. Lagom före frukosten.

(Griper ur sitt fodral en svart jättecigarr som han knäpper med van snabbhet och tänder.)

HERTIGEN tänder också en cigarr, sin lätta förmiddags-. Med ett försök att förklara bort allvaret kring Excellensens portfölj.

Gudomligt väder i dag. (En blick ut mot fönstret.)

EXCELLENSEN omedelbart.

Budgeten är också gudomlig. (Vecklar upp sina papper och föredrar forcerat.) Vinskörden har slagit fel, bergshanteringen och industrierna ligga nere på grund av permanent strejk, ingen export och ingen valuta för införsel, inga tullar, inga skatter att påräkna, amerikanska hundramiljonerslånet uppsagt — bankrutt!

HERTIGEN sitter halvt frånvarande och fingrar en del föremål på skrivbordet; får fatt i den kvarglömda stövelknekten, som han disträt håller fram och betraktar intresserat.

EXCELLENSEN fjädrar upp i stolen och anlägger häpen, under häftiga huvudskakningar, sin monocle. Paus.

HERTIGEN gör sig till herre över situationen, demonstrerar stövelknekten och utropar förklarande:

Brevpress.

EXCELLENSEN

Jah! (Återtar sin förra ställning i fåtöljen, smäller med avigsidan av handen mot papperen och upprepar:) Bankrutt. (Ser upp mot Hertigen.)

HERTIGEN slänger "brevpressen" tämligen omilt tillbaka, reser sig och vandrar fram.

För tusan, situationen är mycket enkel. Vi behöva kredit, det är hela saken! Här finns väl finansgenier!

EXCELLENSEN i diskant.

Här finns inget annat geni än jag!

HERTIGEN i ny ton.

Ni har fullkomligt rätt, Ers excellens. Så sade redan min skarpsynte fader. Vi ha endast Er; men det är ju nog!

EXCELLENSEN med ett belåtet fnysande.

Jah!

HERTIGEN

Vi behöva pengar. All right! Vi gå till bankirhuset Benjamin & C:o.

EXCELLENSEN

Ers höghet säger det! — Benjamin är en skurk.

HERTIGEN

Skurkar ha gott om pengar. Benjamin har lånat förr, han gör det nog igen.

EXCELLENSEN

Ja, — och i vilket syfte?

HERTIGEN

För all del, han bekämpar oss. Undergräver vår ställning, förbereder en katastrof. Kort sagt, han vill finansiera en krach.

EXCELLENSEN

Och förmå Ers höghet… att abdikera, uppriktigt sagt! Till förmån för dynastien Raditjij, — (med vibrerande förakt) Klaus Raditjij, denna degenererade kusin till Ers höghets saligen avsomnade faders djupt förfallna systerson!

HERTIGEN

Jag vet. Benjamin vill locka oss i vidlyftigheter. Men låt oss inskränka oss… till att dra nytta av hans mynt. Där har Ni direktiv, Ers excellens.

EXCELLENSEN

Tackar, Ers höghet. Mycket preciserade direktiv. Ställningen är förtvivlad emellertid. Och jag fruktar vi måste inskränka oss… till att inskränka oss.

HERTIGEN

Vi ha ju vårt goda namn, världen tror på oss, — det går legender om våra kassavalv!

EXCELLENSEN

Legender ja! (Suck:) Och de äro redan hypotiserade, tyvärr.

HERTIGEN

Alltså?

EXCELLENSEN

Något måste göras…

HERTIGEN

Det är uteslutet! Bättre förslag!

EXCELLENSEN

Något måste inträffa!

HERTIGEN

Det kan jag låna min medverkan till!

EXCELLENSEN

Vi måste dra försorg om —

HERTIGEN

— att något inträffar!

EXCELLENSEN

Ja. Och vi ha en chans…

HERTIGEN

X-land!

EXCELLENSEN

Konungadömet X-land, det vardande. Ett rike från i går, ungt, oberört… som en jungfru i soluppgången.

HERTIGEN

Jag förstår bara inte… varför jag kommit i åtanke?

EXCELLENSEN

En begåvad nation!

HERTIGEN

Ja, hon måtte ha sina sidor, jungfrun ifråga.

EXCELLENSEN

Åtskilliga, Ers höghet. Tro mig, där vinkar en uppgift.

HERTIGEN

Har saken avancerat?

EXCELLENSEN

Våra uteliggare ha icke varit overksamma.

HERTIGEN

Vad ha de kunnat göra?

EXCELLENSEN

Stimulera vederbörande!

HERTIGEN

Var det på sin plats?

EXCELLENSEN

Överflödigt, egentligen. Eftersom vi mötts av idel öppna armar. Men det hela är påskyndat, — (med en hemlighetsfull, belåten blinkning) och nu äro de här!

HERTIGEN

De öppna armarna?

EXCELLENSEN ur stånd att dölja sin iver.

Ja! Det kommer som en liten bomb… från klar himmel…

PRINSESSAN hastigt in från vänster. Hon bär tennisdräkt, räcket i handen. Talar snabbt, i ett enda sammanhang.

Jag stör naturligtvis. Gott! Men jag skall verkligen finna mig i det. För här sker någonting, här på slottet, just nu. Jag är förföljd, Papa! Goddag, Ers excellens! (Excellensen har rest sig.) Ni blir allt charmantare. Ni är som en ung gud, gamle Politicus! — och man blir inte förvånad när man en vacker dag möter er på cykel; men försök först med en trehjulig. (Vänd till Hertigen, utan uppehåll.) Han lämnar mig inte i fred, Papa. Nu står han där, utanför dörren (gest mot vänster), och i nästa stund störtar han in. Hela tiden springer han mig i kjolarna. — Jag hade ju expedierat honom, men nu säger han att Hertigen skulle bli mycket besviken, om inte Hertigen fick nöjet att se honom…

HERTIGEN i full förtvivlan.

Vem? Vem?

EXCELLENSEN

Jag tar mig friheten förena mig om Ers höghets välmotiverade förfrågan…

PRINSESSAN

Ä, jag talade ju om allt för Papa. Den där lilla gossen jag hittade på vägen. Nu har han suttit i köket. Suttit och ätit. Han bedyrar att han inte orkar mera. Jag var snäll och tog honom ner till tennisplanen; han skulle få springa fatt mina bollar, men hans krafter sveko honom, stackars kräk; han säger för resten att han inte är något barn, utan en vuxen karl. (Med fasa.) Och nu står han där. Jag är rädd för honom, jag vill slippa byltet. Det är överenskommet, att när jag visslar kommer han in; och då få ni ta hand om honom. För nu visslar jag!

(Visslar. Dörren till vänster går långsamt upp.)

GRÖNA PUCKELN träder in med långsamma, gravitetiska steg, händerna på ryggen. En liten, hopsjunken gestalt i gräsgrön kavaj och korta benkläder. Ansiktet semitiskt med stor, böjd näsa och vassa, blänkande ögon. Han talar med hes, väsande stämma, som ökar det slemmiga intrycket av hans person. Hertigen och Excellensen rygga tillbaka vid hans entré, den senare i ett anfall av protesterande huvudskakningar, vilka imiteras respektlöst av Gröna Puckeln.

EXCELLENSEN

Benjamin!

HERTIGEN

Gröna Puckeln…

GRÖNA PUCKELN med dov triumf.

Ja, Benjamin! Kallad Gröna Puckeln…

PRINSESSAN flickaktigt road.

Den store bankiren… vilket sammanträffande! Och jag som trodde… att bankiren var ett hittebarn.

GRÖNA PUCKELN med en stor grimas.

Prinsessan har ådagalagt mycken älskvärdhet.

PRINSESSAN

Ä, jag ber. Bankiren visade sig ju välartad.

GRÖNA PUCKELN

Tyvärr kunde jag inte göra mig gällande på tennisplanen…

PRINSESSAN

Bankiren är ingen sprinter! Och jag får försöka med en annan.

(Hastigt avsked, sortie till vänster.)

GRÖNA PUCKELN bugande, med utbredda armar.

Var alltid god mot de fattiga, Ers höghet. (Vänd till Hertigen.) Ett underdånigt tack för välfägnaden i köket. Ers höghet. Hade nöjet äta magnifika plättar. (Grimas.) Ur diskerskans hand. Mycket intressant att se Hertigens middag tillredas. Kalkoner och får. Aptit…

HERTIGEN

har tagit plats i skrivstolen, med återvunnen nonchalans.

Ni ger er tillkänna en smula inkorrekt, min gode bankir. Men det vore kanske elakt att inrätta er ett huvud kortare — ytterligare.

EXCELLENSEN slår en halvcirkel kring Gröna Puckeln, försiktigt vädrande.

Hans höghet behagar tillåta att Ni existerar, käre Benjamin. Det är humant, (i diskant) är det också rättvist!

HERTIGEN med filosofisk accent.

Rättvisan är grym. För mig är det en kär princip att vara rättvis… så sällan som möjligt. (Barskt, pedagogiskt.) Sitt ner!

(Gröna Puckeln trycker misstänksamt baken i en fåtölj, mot yttersta ändan av sitsen.)

EXCELLENSEN kretsar kring Gröna Puckeln, skadeglatt, inringande.

Sorglig tillvaro, bankirens… Ni har er avkastning av medmänniskors nöd, det är på den Ni… ockrar.

HERTIGEN

Vi andra, vi äta och dricka… i vårt anletes svett. Ni, Ni är upptagen av att vara oberoende, herr utsugare!

EXCELLENSEN

Ha, — vad säger Ni till det?

GRÖNA PUCKELN

Vad jag säger? Jo, jag säger upp lånen! (Tystnad.)

EXCELLENSEN besluter sig för ett skratt.

Ni uppträder verkligen… föga halshuggen.

GRÖNA PUCKELN

Till er tjänst — herr halshuggare!

EXCELLENSEN

Nej — fi donc. Det vore osmakligt. Ragout på procis… (Grimas.)

HERTIGEN

Som sagt, det är en grace av oss: ni får leva.

GRÖNA PUCKELN

Ä, tusen tack.

HERTIGEN

Tacka inte. Det kan vara straff nog!

EXCELLENSEN

Och det kostar! Tjugu miljoner — dollars.

GRÖNA PUCKELN

Ha, ha!

EXCELLENSEN

Ni får se — ni accepterar!

GRÖNA PUCKELN obehärskat.

Ge mig igen mina pengar…

EXCELLENSEN

Nej! Ni måste ta hänsyn…

GRÖNA PUCKELN naivt.

Jag?

EXCELLENSEN

Ja, — men bara till er själv. Och Klaus Raditjij!

GRÖNA PUCKELN elegiskt.

Klaus Raditjij, söndagsbarnet, med féers mängd redan vid vaggan…

EXCELLENSEN

Och också i fortsättningen!

GRÖNA PUCKELN

Klaus Raditjij, snillet. Allt ser han von oben. Ett exempel, — hur han än vördar mig, kan det hända han utbrister: Ah Benjamin, du bist ja doch nur ein Übermensch (utdraget) — n-u-u-r ein Übermensch. (Tystnad.) — nur ein Übermensch.

HERTIGEN med sin egen accent.

Stackars alla övermänniskor.

GRÖNA PUCKELN fortsättande.

Och jag, jag representerar ändå penningen. Att tänka sig: själens flykt mot oändligheten, — det är jag som finansierar den!

HERTIGEN

Herrns själ, kan den vara en kurant artikel?

GRÖNA PUCKELN

Lyx förstås! Men man har råd!

EXCELLENSEN griper plötsligt in.

Jah! Och nu skall Hertigen abdikera.

(Paus. Gröna Puckeln flaxar oroligt med ögonlocken, spejande misstänksamt från den ena till den andra. Hertigen rycker bestört till, betraktar Excellensen med lång förvåning och söker slutligen skydd bakom ett stelt leende som blottar hans tandrad.)

GRÖNA PUCKELN bryter tystnaden.

Vafalls?

EXCELLENSEN

Tjugu miljoner — dollars. Ni är en ärkelymmel, min käre Benjamin, men

Ni vill ju vara en god patriot?

GRÖNA PUCKELN

Kontant?

EXCELLENSEN

En god patriot, säger jag, — kontant.

GRÖNA PUCKELN

Och sedan — abdikera? (Slug, smygande blick hän mot Hertigen.)

EXCELLENSEN

Ja! Det faller sig ju naturligt.

GRÖNA PUCKELN utstöter ett triumfskri.

Ha, ha! (Tystnad. — Sammanpressat.) Men det är inte sant!

EXCELLENSEN vänd mot Hertigen, med försynta blinkningar.

Ers höghet torde ha godheten bekräfta Ers höghets höga vilja att tillmötesgå herr bankir Benjamins önskan — att abdikera.

HERTIGEN i förtvivlad osäkerhet om ögonblickets verkliga innebörd.

Ja. Det vill säga. Ers excellens tänker sig… För att tillmötesgå vännen Benjamin… Naturligtvis! Naturligtvis abdikerar jag — ha, ha!

(Excellensen faller in med sitt gammalmansskratt, och ett nytt jubelläte arbetar sig fram ur Gröna Puckelns inre.)

EXCELLENSEN forcerat.

Checken!

(Gröna Puckeln letar fram ur sina fickor ett antal bankböcker, vilka han kärleksfullt sorterar; Excellensen räcker honom med utmärkt tjänstvillighet en penna, och Gröna Puckeln begynner ifyllandet, under svåra grimaser. Excellensen står i stark spänning.)

Tju-ugu, tjugu miljoner do-ollars, dollars! (Vill rycka anvisningen åt sig.)

GRÖNA PUCKELN räddar papperet, med en skärande viskning.

Jag skall ha det skriftligt!

EXCELLENSEN imiterande hans stämma.

Vad är det Ni skall ha skriftligt!

GRÖNA PUCKELN

Abdikationsbeviset!

HERTIGEN

Men en furstes ord…

GRÖNA PUCKELN med flaxande armrörelser.

Jag vill diktera!

EXCELLENSEN

Ack, unna den stackars mannen det nöjet, Ers höghet.

HERTIGEN patriarkaliskt.

Gott, — unnom…

GRÖNA PUCKELN springer upp, fattar posto vid skrivbordet och dikterar med domedagsstämma.

Undertecknad abdikerar — (Upptäcker stövelknekten på skrivbordet, håller upp den, grimaserande.)

EXCELLENSEN i diskant.

Jah! Brevpress!

GRÖNA PUCKELN fortsättande, medan Hertigen skriver.

… abdikerar… sex månader… a dato. Datum och namn! (Övertar med giriga händer dokumentet, som han granskar med lystna ögon; räcker därpå sin anvisning med en nobel gest.) Var så god! (Retirerar snabbt mot dörren till höger, med ryggen förut, bevakande med misstänksamma blickar Hertigen och Excellensen. Upprepar skrockande) Var så god! Betrakta det som en personlig uppmuntran, Ers höghet! Från Gröna Puckeln. Dollars! Bra att ha pengar — i Amerika! (Viftar farväl med abdikationspapperet, som han därpå trycker ömt mot sin barm; försvinner pilsnabbt med ett hest skratt.)

HERTIGEN reser sig, döljer icke längre sin oro.

Jag förstår inte. Meningen med allt det här? (Melankoliskt.) Skall jag skiljas från mitt stackars folk, — skall jag flytta nu?

EXCELLENSEN med patos.

Ja, Ers höghet! Till ett större rike, till en tacksammare nation, som bidar sin regent! Hertigen har abdikerat, nu bestiger konungen sin tron.

HERTIGEN vandrar nervöst fram, för näsduken över pannan.

Ja, för all del, det kan nog vara bra, och jag anar ju vad Ni syftar på, — men man vet vad man har, och herregud, nu har jag ingenting längre!

EXCELLENSEN med ett stort tonfall.

X-land, — Ers majestät!

HERTIGEN irriterat.

X-land, X-land — jag känner det inte. Var ligger X-land?

EXCELLENSEN med en Karl XII-gest ut över salongen.

I norr!

HERTIGEN gör en åtbörd av stor förtvivlan; därpå hastigt fram till skrivbordet, ringer; till en betjänt, som bugar vid dörren till vänster.

Whisky! (Sjunker ned i en fåtölj.) Det går runt i mitt kungliga huvud.

EXCELLENSEN

Det är så enkelt, Ers höghet; förnuftet triumferar. (Med stigande värme.) Den nya, ädla nationen i X-land kallar Ers höghet till sin konung. X-land känner Ers höghet. Ers höghets nobla väsen, Ers höghets betydande bildningsståndpunkt, Ers höghets vänsälla natur, Ers höghets intresse för finansernas ordnande, Ers höghets omtanke om framåtskridandets befrämjande. X-land beundrar Ers höghet. X-land älskar Ers höghet.

HERTIGEN

Det kommer så Överraskande. Så omotiverat.

EXCELLENSEN

Bara Ers höghet ville stifta bekantskap med x-länningarna…

BETJÄNTEN har kommit åter med whisky, engelska glas, och sifon; till

Excellensen.

Ers excellens bad att bli underrättad, De äro här nu, allesamman.

EXCELLENSEN med obehärskad iver.

De kommo nu!

HERTIGEN

Kommo de nu?

EXCELLENSEN

Ja! X-lanningarna!

HERTIGEN i en ton av okonstlad överraskning.

Herregud!

EXCELLENSEN

Kungadeputationen!

HERTIGEN

Det gick hastigt.

EXCELLENSEN

Var långmodig, Ers höghet. Jag är en gammal man.

HERTIGEN

Ni är den minst gamla man jag vet.

EXCELLENSEN

Det är jag som bär skulden. Jag har hjälpt dem fram till Hertigens tröskel. Och nu stå de arma människorna där, där ute, och kunna icke annat.

HERTIGEN

Ni gör politik, Politicus! Och det här ske såsom Ni utstakat. Alltid. (Till Betjänten.) Låt upp för x-länningarna! Så få vi se det iidla folket i vitögat. (Betjänten ut. Hertigen slår upp whisky.) Men först skola vi stålsätta vår kungliga person med en iskall whisky. Drickom den avsatta Hertigen till, Kungamakare!

EXCELLENSEN

Skål, Ers höghet. Det är den femte i dag.

HERTIGEN

Femte!?

EXCELLENSEN

Whiskyn.

(Höjer sitt glas med darrande, men energiskt målmedveten hand. Båda dricka djupt, och i detsamma slås dörrarna till höger upp.)

CEREMONIMÄSTAREN in, klädd i grann uniform; utropar högt:

Kungadeputationen från X-land!

(Först inträda tvenne grenadjärer och fatta posto vid ingången. Omedelbart därpå förnimmes ett starkt buller av trampande, tunga fötter, och vid dörren uppstår en stunds trängsel, varunder ett dovt mummel och några tillrättavisningar höras. Närmast blir deputationens Ordförande synlig. Han är en grovlemmad, medelålders man med kal hjässa, svagt gråfärgat hår vid tinningarna, glasögon och ett starkt betonat käkparti. Toaletten utgöres av en blanksliten bonjour, kombinerad med mjuk krage och kulört halsduk. När han träder in i spetsen för deputationen, håller han armarna utbredda bakom ryggen för att samla de Övriga och dämpa deras iver. Ordföranden åtföljes närmast av Sångläraren, klädd i smoking med en grön jägmästarehatt i handen. Han är en lång gestalt med ett smalt ansikte, som slutar i ett svart pipskägg. Det mörka håret är kammat à la diktare, ock de oroligt flackande ögonen bakom de svartbågade pincenéerna förhöja intrycket av en person på den sluga linjen; han har ett tystlåtet och glidande sätt, hans nyfikenhet på omgivningen är påtaglig. Därpå inträda Torparesonen nr 1 och Torparesonen nr 2, båda omkring 40 år, kortväxta, bredaxlade, klädda i vadmal och stövlar, en bjärtgul taraxacum i knapphålet förhöjer den lantliga effekten; de bära mössan i handen, och den blir ihållande omtummad. Den ene har ett skinande runt ansikte, den andre prydes av ett stripigt rött skägg, tämligen korthugget. Slutligen anmäla sig de två kvinnliga ledamöterna av deputationen, Värdinnan, en korpulent, lantlig typ, och Den unga x-ländskan, lika ursprunglig till sin hållning, med röda, vackra kinder och tjockt lingult hår i en knut i nacken, men klädd efter vissa stadsmanér.)

(Ceremonimästaren går sakkunnigt omkring och ordnar upp den motsträviga gruppen i en symmetrisk halvcirkel, framför vilken Ordföranden poserar. Damerna få plats närmast scenen, medan längre upp Sångläraren intar en nonchalant, självsäker ställning med handen vid höften; han bryter sig gärna ut ur ledet för att bättre framträda.)

HERTIGEN medan uppmarschen pågår, till Excellensen.

Hör nu, Ers excellens, det här är nog veritabelt folk?

EXCELLENSEN

Ett folkligt folk! De yttersta äro de främsta — från begynnelsen.

HERTIGEN med en burschikos vändning.

Dom har läst Rousseau.

EXCELLENSEN

Ja, — vilket stort ögonblick!

(Anlägger en strålande uppsyn och företar några entusiastiska sicksackrörelser, varvid han passerar Ordföranden, som bugar djupt och oelegant. Excellensen hälsar vänskapsfullt.)

CEREMONIMÄSTAREN med imponerande röst.

Hans höghet Hertigen behagar höra deputationen från X-land.

(Deputationen förlorar sig i nobla bugningar, och Hertigen, som stannat i en stor attitude vid skrivbordet, ådagalägger sitt gillande genom en uppmuntrande nickning.)

ORDFÖRANDEN letar fram ur bonjourens bakficka ett hopviket papper, som han under obligatoriska harskningar vecklar ut; han besväras av ett styvt uttal, vilket dock på intet sätt förringar hans predikantmässiga självsäkerhet; han inleder med frän stämma.

Det är inte trevligt att tala ett främmande språk, när man är demokrat, och egentligen borde nog Hertigen från första början vänja sig vid folkets eget tungomål. Men det må nu gå den här gången. (Läser.)

Översättning. Ärade Hertig. Folket i X-land — i sin helhet, bestående av män och kvinnor — har härmed äran framföra det hugnesamma meddelandet, att det beslutat kalla Hertigen till den ansvarsfulla posten (blickar upp) — den ansvarsfulla posten — att styra detsamma. Erfarenheten har nämligen visat, att det x-ländska folket — laglydigt och fogligt…

(Värdinnan har oväntat inlett ett högljutt samtal med Den unga x-ländskan, vilket föranleder Ordföranden alt vända sig om med ett skarpt nedtystande: sch…)

… laglydigt och fogligt, demokratiskt och ordningsälskande — icke kan styra sig självt. Det är med folket som med den enskilda, det behöver en ledare, och den ganska allmänna uppfattningen är att Hertigen är den rätta konungsmannen, i varje fall för våra små förhållanden den bästa konungsmannen. För att framföra detta har folket sänt hit sina främsta män och två kvinnor. (Paus.) Slut.

HERTIGEN betraktar villrådig Excellensen och därpå Ceremonimästaren; då ingenting särskilt synes förestå, begynner han, något osäkert.

Ja, gott folk, det är ju inte lätt att känna sig oberörd i en stund som denna. Och alltid är det trösterikt att erfara, att man är omfattad med välvilja i ett land där man inte regerar; — jag menar, hur hjärtligt skulle icke förhållandet i själva verket vara, om förhållandet vore ett annat! Men jag skall fatta mig kort: bringen en hälsning till edert land, gode herrar och x-ländska damer, och låten eder icke gripas av oro; jag skall väl betänka mig.

DEN UNGA X-LÄNDSKAN har efter ett hemligt teckensamtal med Värdinnan bragt fram ur sin väska ett manuskript ock begynner omedelbart läsa upp med en forcerad, men frimodig och klar stämma.

Översättning. Högt ärade Hertig. De tusen sinom tusen kvinnorna i X-Iands vida nejder ha också ett behov: — att frambära vittnesbördet om sitt hjärtas trohet mot hertigen såsom rikets konung, eho det bliva månde. Då de x-ländska kvinnorna vad de x-ländska männen beträffar äro jämställda — (skarpt, med en blick framför sig) och mer än så —, torde betydelsen av vad vi anse och mena icke kunna skattas nog högt. Mottag, ärade Hertig, försäkran om vår aktning och vår stolthet, och så vidare och så vidare.

HERTIGEN för näsduken till ögat.

Mina damer, jag är tillintetgjord… men jag vill behärska mig. Ser ni, kvinnorna… och nu, dessa tusen sinom tusen. (Plötsligt.) Emellertid, låt oss få några förfriskningar. Det kunna vi gott behöva.

(Ceremonimästaren gör ett tecken, varpå betjänter inträda och servera champagne. — Bland deputationens medlemmar uppstår kort därpå ett mumlande meningsutbyte. Torparesonen nr 1 och Torparesonen nr 2 vägra under bestämda protester att mottaga champagneglasen, varvid Ordföranden inskrider.)

ORDFÖRANDEN

Bråka int' nu, utan drick!

TORPARESONEN nr 1

Nog vet Ordföranden själv att de' ä' förbjudet att tära sprit.

TORPARESONEN nr 2

Va' ska' kungen tanka om vi int' gör som lagen säjer.

ORDFÖRANDEN

Voj, voj ändå. Lagen säjer att när ni ä' i eget land så ä' de' straff att ta på offentliga ställen. Men som vi nu ä' utrikes!

TORPARESONEN nr 1 o. TORPARESONEN nr 2 på en gång, betraktande varandra.

Jasså-å. — Nå, i så'nt fall.

(Båda fatta glasen med iver.)

HERTIGEN går fram till Ordföranden och höjer sitt glas.

Tack för talet, — Ni är en varm patriot, förstår jag så väl…

ORDFÖRANDEN

Ja, vem sku' int' tycka om X-land, bästa Hertigen!

HERTIGEN

Javisst, javisst. (Vänd till Sångläraren.) Och här har vi säkert en poet.

SÅNGLÄRAREN protesterande.

Jag ä' sånglärare!

HERTIGEN

Nå, det gläder mig.

SÅNGLÄRAREN

Och medlem av Lagstiftande församlingen! Och ordförande i

Artillerikommissionen!

HERTIGEN

Det är bra, — det är mångsidigt. (Till Torparesönerna 1 och 2.) Och här får jag höja mitt glas för två präktiga odalmän!

(Torparesönerna dricka till botten med skinande, breda ansikten.)

EXCELLENSEN har vid flera tillfällen uttryckt sin livliga tillfredsställelse med händelsernas gång genom spasmodiska kroppsrörelser; han har föredragit att servera sig whisky och är nu framme hos Den unga x-ländskan; i diskant.

Smakar champagnen bra, fröken? Jag dricker whisky! Skål.

(Skålar med Den unga x-ländskan och Värdinnan; Hertigen höjer också sitt glas för dem.)

ORDFÖRANDEN oförmodat, vänd till deputationen.

Leve kungen, — ekiöö kongi!

HELA DEPUTATIONEN

Ekiöö, ekiöö-ö, ekiöö-ö-öö!

ORDFÖRANDEN entusiastiskt.

Och se'n ska' vi sjunga den sången som Sångläraren lärt oss sjunga, — vår längtans sång till kungen. Kungens sång!

(Sångläraren stiger fram och anför; deputationen sjunger, medan grenadjärerna skyldra.)

När kommer konungen hem till vårt X-land?

Redan vi sökt genom fem eller sex land.

X-land, o X-land, du bliver ett spexland!

Kommer han ej snart,

Kommer han ej snart?

Ridå.

ANDRA AKTEN

Hertigens ämbetsrum, såsom i Första akten. I närheten av skrivbordet ett staffli med en stor Specialkarta över X-land. På skrivbordet flera volymer litteratur över X-land. På andra sidan bordet en vitrin från ett etnografiskt museum innehållande en maskulin normaltyp från X-land, en anspråkslös person i skärmmössa; påskrift: Lagstiftare i X-land. Ytterligare tre stafflier med statistiska illustrationer, kurvor och tabeller; höga rubriker: Törstens nedbringande i X-land, Majoritetens betydelse i X-land, Kvinnoprocenten i X-land (ett plakat med intressanta och komplicerade, in i varandra gående cirkelfigurer).

LIVMEDICUS går ensam omkring och studerar det utställda materialet; stannar framför vitrinen och bugar.

Go'da', go'da', min herre!

(Dörren till höger slås upp av en bugande betjänt.)

EXCELLENSEN inträder med snabba steg; han bär en orkidé i knapphålet; briljant humör.

Mjuka tjänare, herr professor. Har lyckan hälsa er från Hertigen. Hans höghet åker omkring i staden med den framstående arkitekten från X-land; man väljer möbler för kungliga slottet i det nya rikets huvudstad! Jag var med i Antikpalatset; å, det blir charmant.

LIVMEDICUS

Och Hans höghets hälsa?

EXCELLENSEN

Har aldrig varit så tillfredsställande! Vår nådige furste upplever en fullständig renässans, — det blir en spänstig yngling som svingar sig upp på kungatronen i X-land.

LIVMEDICUS

Ja, jag hoppas det. Jag har också ordinerat Hans höghet en kurs i jiu-jitsu. Det kan vara bra för en monark i våra dagar.

EXCELLENSEN

Ni skall få se, — Hans höghet kommer att spela fotboll med x-länningarna. (Illustrerande benrörelse.) Alltnog, Hans höghet ville säga er, att han inte trodde det var så oundvikligt med den traditionella konsultationen i dag, — Hans höghet var kanske tvungen att dröja någon halvtimme…

LIVMEDICUS

Det gläder mig. Man är aldrig så tillfreds som när man är överflödig — som läkare.

EXCELLENSEN

Som läkare, ja! Men Ni, Ni min käre professor (klappar Livmedicus hjärtligt på axlarna), Ni är inte bara läkare längre, utan en man med en uppgift, en nyttig medlem av samhället, en personlighet att räkna med, — kort sagt, en politiker.

LIVMEDICUS

Ni har rätt, Ers excellens. Jag börjar få… (rund gest) proportioner över min gestalt. Jag hade aldrig kunnat drömma… Till exempel i går, på mötet i går. Jag hade knappast slutat, förrän en storm av bifall bröt ut.

EXCELLENSEN

Ingen kan vara mera glad än jag över den framgång Ni har i er ålders höst, dyre vän. Ser Ni det, — kalkylerna stämma! Men låt oss sätta oss för all del, så får jag höra er berätta, i lugn och ro.

(De ta plats i fåtöljer.)

LIVMEDICUS

Alltså, det var Ni som gav uppslaget, Ers excellens. Jag minns precis hur det gick till. Ni kom till mig en dag och sade: Hör på Livmedicus, som Ni vet skall Hans höghet Hertigen inom kort lämna landet… à la bonne heure, ställ er i spetsen för ett republikanskt parti, det är en idé med framtiden för sig, och Ni, — Ni blir en stor man!

EXCELLENSEN

Ni blir president, Livmedicus, — sade jag. Det är så enkelt, låt det blott bli folkets vilja! Att det var Hans höghet Hertigens vilja, kunde jag redan då upplysa er om.

LIVMEDICUS

Jag var mycket överraskad; och förstod inte riktigt. Jag, en läkare, specialist på nerver…

EXCELLENSEN skarpt.

Klaus Raditjij är också specialist på nerver, — på dåliga nerver! Ni känner intrigen. Gröna Puckeln — herr Bankiren, herr Vampyren — lancerar Raditjij som vår ädle hertigs efterträdare. (I fullt raseri.) Tänk er, — Raditjij, denna urspårade kretin, detta ärftligt belastade pundhuvud, denna maskätna lakejsjäl, demimondens skötebarn, flytande på ett ruttet kapital! I dessa nattsvarta händer skulle vi överlämna vårt blomstrande hertigdöme…

LIVMEDICUS

Ja, det skall jungfru Maria veta, att jag grubblade och grubblade. Och det föreföll till slut som om här ställdes ett krav just på mig, — i min egenskap av professor i inre medicin, ja, jag menar, det var som om man telefonerat ett sjukbud till mig, bara med den skillnaden, att här var en hel nation opasslig. Med ett ord, jag fick lov att sätta mig i rörelse för folkhälsans skull, för den allmänna hygienens…

EXCELLENSEN

Ni är den gode läkaren vid feberlägret, — och redan applåderar patienten…

LIVMEDICUS

Botemedlet heter republikens idé. Den tanken har blivit kött av mitt kött, och ben av mina ben…

EXCELLENSEN

Ja, var Ni än rör er, jublar folket. Ni är i egen person sanningen på marsch, Livmedicus!

LIVMEDICUS

Tro mig, Ers excellens, — övertygad monarkist som jag av naturen är, skall jag endast under inflytande av min starka ansvarskänsla kunna förmå mig att träda upp som statschef i en republik — om gud så vill. Jag är dessutom född som privatman.

EXCELLENSEN

Verkligen? Det är onekligen anmärkningsvärt.

LIVMEDICUS

Ja, icke sant? Men jag gör ju allt för att övervinna denna olägenhet och tränga in i min nya kasus. Se här. Jag har skaffat mig förefintlig vetenskaplig litteratur i branschen. (Griper en bok ur bröstfickan.) Vad en president bör veta, handbok för nybörjare. Tryckt i år. Här framföras flera beaktansvärda synpunkter, till exempel beträffande en sådan detalj som den, hur man bör undvika misstag vid utövandet av högsta makten. Det skall säkert intressera Ers excellens att stifta bekantskap med följande nog så överraskande passus… (Bläddrar.)

(Dörren till vänster har långsamt gått upp.)

GRÖNA PUCKELN störtar plötsligt fram till de båda herrarna med några kattmjuka språng, utstötande sitt specialläte.

R-r-ratsch-tsch…! (Excellensen och Livmedicus fara upp, åtskilligt konfunderade. Den senare tappar sin bok, och med en gest mot denna upprepar Gröna Puckeln, hånfullt väsande:) En nog så överraskande passus, — eller hur, mina herrar? (Stelnar i en rovlysten attitude, under hotfulla grimaser turvis fixerande Excellensen och Livmedicus.)

EXCELLENSEN är inbegripen i sin mest svårartade huvudskakning; lyckas slutligen frampressa ett par ord trots ödesdiger indignation.

Polis, polis! Inbrott!

GRÖNA PUCKELN skramlar med guld i byxfickan.

Tjuv i huset, — en miljonär!

LIVMEDICUS med livliga försök att återupprätta sin värdighet.

Hur kan detta ske? I ett civiliserat samhälle! (Med plötslig beslutsamhet.) Betjäningen!

GRÖNA PUCKELN

Är mutad! I det här slottet låta alla muta sig, — (med en blick på

Excellensen) kom i håg det! (Med stor gest.) Jag mutar hela världen.

EXCELLENSEN

Jah! Inclusive eget samvete, skurk!

LIVMEDICUS

Låt kasta ut karl'n. Jag skall ringa…

(Ringer. — Tystnad. — Ingenting inträffar.)

GRÖNA PUCKELN

Ledningen är avskuren, — ha, ha!

EXCELLENSEN

Kriminellt! Det blir polis.

GRÖNA PUCKELN

Nej. Vi få vara ostörda, det är hela saken.

EXCELLENSEN

Ostörda — tillsammans med en fridstörare.

GRÖNA PUCKELN

Den är visst den fredligaste i sällskapet.

EXCELLENSEN

Välj edra ord!

GRÖNA PUCKELN

Om jag väljer! Bedragare!

EXCELLENSEN

Nu, nu, min herre…

GRÖNA PUCKELN

Har jag kanske inte betalt vakansen efter hertigen?

EXCELLENSEN

Det var ärligt spel. Hertigen går!

GRÖNA PUCKELN med pekfingret mot Livmedicus.

Och hovkvacksalvaren kommer! Löparen offras — för bondens skull.

LIVMEDICUS

Här offras ingenting! Men för herrn blir det bäst på min korrektionsanstalt.

GRÖNA PUCKELN

Korruptionsanstalt! Hela personalen är korrumperad, dårarna inberäknade! Och nu kommer turen till herrn. Vad kostar republiken herrn tjatar om, med rubb och stubb? Folkviljan och hela vrövlet.

LIVMEDICUS

Man schackrar inte med idéer. Lägg det på minnet!

GRÖNA PUCKELN

Penningen är en idé. Den enda. I hela världen.

LIVMEDICUS

Nå då så! Det skall vara betalt för att man ger sig i väg nu! Är det nog med de trettio silverstyckena, jude!

GRÖNA PUCKELN lyfter armen för ansiktet.

Sch…

PRINSESSAN in från vänster. Hon kommer från en lektion i fäktning, med floretten i handen och masken nedfälld. Imiterar valkyria vid dörren, betraktar situationen och stormar därpå fram med höjd florett, lekfullt riktad mot Gröna Puckeln.

Nej, se rika gossen! Man gör visiter, t.ror jag! Nu, låt oss kittla kapitalet i maggropen ett tag. Parera stöten med checkböckerna, Procis! (Gröna Puckeln är stadd på reträtt mot högerdörren, värjande sig med armarna.) Vad ser jag, saken är sjuk. Gör så din plikt, florett! (Förföljer honom.) Nu fly miljonerna för en vredgad kvinnohand. Adjö på dig, lille lekkamrat! Hälsa bröderna dina, Benjamin, — Benjamin du, drömmare och månglare! Florett — knock out!

GRÖNA PUCKELN vid dörröppningen, med sammanpressad bitterhet.

Kommer igen! (Försvinner.)

LIVMEDICUS med frigjort mod, utslungande efter honom.

Kommer inte!

GRÖNA PUCKELN in igen.

Kommer!

LIVMEDICUS

Kommer inte! (Gröna Puckeln ut.)

PRINSESSAN befriar sig från masken, kastar floretten.

Det var tur jag var klar med fäktningen. Miljonärer kunna vara besvärliga.

LIVMEDICUS

Ja, vi skakade honom ifrån oss förstås.

EXCELLENSEN

Hennes höghet var rätta mannen! Att tänka sig, — falla i armarna på oss — från himmeln —, utan ett visitkort en gång. Muta betjäningen — och ringledningen! Här skall bli räfst. Det skall jag omedelbart dra försorg om. Och whisky. Farväl, Ers höghet, au revoir, professorn, — å, där ligger ännu Handboken för nybörjare (Livmedicus tager upp den), läs den med kärlek, och Ni blir ett gott statsöverhuvud. (Ut till höger.)

PRINSESSAN med händerna på Livmedicus' axlar.

Livmedicus! Vad Ni är förändrad, så högtidlig, och så manlig, i svart diplomatrock, — (konstaterande) och den kulörta västen är försvunnen, den underhållande kulörta västen, jag hade alltid så roligt åt mönstret, och den klädde så bra — magen.

LIVMEDICUS

Bugar mig — på det där plaggets vägnar.

PRINSESSAN

Ja-a, Livmedicus, jag vet att Ni fått en mission nu! En riktig livsuppgift — att ersätta Papa. Men det kan väl inte vara så svårt, vafalls?

LIVMEDICUS

Ja, jag vet inte. Så här i början, när man inte är van, — det tar nog på nerverna.

PRINSESSAN med ett vackert skratt.

Nerverna! Jag skall säga Livmedicus att Livmedicus har pysslat om mina nerver så länge, så nu kan jag konsten! Lyd alltså mina råd; nu börja vi behandlingen. Sätt er. (Båda taga plats.)

LIVMEDICUS

Skall jag fungera som patient?

PRINSESSAN docerande.

Alltsammans går ut på… att man distraherar sig. Först gör man själv diagnosen. Besluter sig för huruvida man är sjuk eller inte; det är mycket viktigt. Stannar man vid det senare alternativet är ingenting att göra åt saken; fallet är ur läkarsynpunkt fullkomligt hopplöst. Men vid det motsatta förfarandet uppställer sig omedelbart frågan: vad är det som brister? Sedan man sålunda så att säga fixerat den sjuka punkten, gör man allt för att abstrahera den ur sitt medvetande. Man lider till exempel av sömnlöshet. Gott! Man inskärper natt och dag hos sig själv, säger till sig själv; Du lider av sömnlöshet. Det är bra. Du skall glömma att du lider av sömnlöshet. Glöm inte det! Minns att du skall glömma, minns att du skall glömma…

LIVMEDICUS fascinerad.

Minnas; inte glömma, glömma…

PRINSESSAN

Och i det här fallet. Du lider av att bli statsöverhuvud. Skönt. Äter talar du till dig själv: Du skall bli statsöverhuvud, gamle gosse, har jag hört sägas. Äh, det är väl ingenting att fästa sig vid. Det är så många som bli det, nu för tiden. Låt det vara hänt, och bäst om du är samma trevliga pajas som förr, så sköter nog världens gång hela klabbet för dig.

LIVMEDICUS med en suck av befrielse.

Tack, tack. Ers höghet, nu är jag betydligt återställd.

PRINSESSAN

Livmedicus! Jag var på ert möte i går, en smula inkognito, Ni förstår, i djup slöja. Gud, vad Ni var imponerande! Tänk er, beträffande Livmedicus har jag alltid känt mig så… jämställd, och nu stod han där högt på sin plattform inför allt folket, högtidlig och respektabel och obegripligt vältalig. (Livmedicus skrattar.) Skratta inte, Pajazzo! Ty här skall diskuteras… Livmedicus! Egentligen har jag en gång svärmat for er, — herregud, Ni var en mager person…

LIVMEDICUS

Ja, nu är jag änkling.

PRINSESSAN

Och tjock.

LIVMEDICUS

Som av bilden synes, gubättre. Det kom så plötsligt.

PRINSESSAN

En reaktion, vafalls? Sen Ni blev lyckligt ogift.

LIVMEDICUS i meditationer.

Det är nu två år…

PRINSESSAN

Tänk, inte mera… Säg, hon var visst mycket…

LIVMEDICUS

Hon var så elak, att hon dog.

PRINSESSAN

Stackars Ni!

LIVMEDICUS

Nej, jag överlevde.

PRINSESSAN

Och fetmade till! Jo, ni män…

LIVMEDICUS

Vad skulle jag ta mig till — i min ensamhet?

PRINSESSAN

Säg, går det inte an, för herrar, att någon gång… hitta också?

LIVMEDICUS

Jo! Men inte lika sorglöst.

PRINSESSAN

Men det går!

LIVMEDICUS vekt.

Eleonora!

PRINSESSAN

Hands off, min herre. (Reser sig.) Jag är en kungadotter, jag, — rätt nu, — prinsessan av X-land!

LIVMEDICUS har också rest sig; melankoliskt.

Och jag…

PRINSESSAN

Ni blir bara president, i det här usla — hertigdömet.

LIVMEDICUS i bitter spleen.

Prinsessan av X-land…

PRINSESSAN

Ja, det låter något!

(Plötsligt.) X-land, X-land, det är så jag kan bli sjuk…

LIVMEDICUS

Och ändå — studera kartan. (Gest.) Ett skönt land…

PRINSESSAN

Ja, — och folk också! Jag har skaffat mig upplysningar! Ett folk med… dålig andedräkt. I ständigt misshumör, — det anses att den ena människans existens upphäver den andras. Alla skola sträva att komma i nivå med den lägsta individen. Det finns ett brott: att bära huvudet högt, och för det pliktar man, — med sitt huvud.

LIVMEDICUS

Men det folket väljer sig en konung!

PRINSESSAN

Har ännu icke valt! Vi äro bara i preludierna, än så länge. Och sker det, äro där andra beräkningar med i spelet, och kungen skall vara den kortaste i rocken.

LIVMEDICUS

Men Hans höghet Hertigen…

PRINSESSAN

Hans höghet Hertigen är en olycklig man, och en trött man, som är nöjd, bara han slipper regera. Därför är han den lämplige mannen, däri ha de kalkylerat rätt. Dessutom har han falska informationer, och som han är bländad av kronans glans vill han icke se sanningen. Eller ser han den kanske, — så är han ärelysten då och vill ställa nationen till rätta. Men då känner du inte dig själv, Papa, inte dina resurser, och inte det där folkets resurser — att förbli sig självt.

LIVMEDICUS

Jag skall regera…

PRINSESSAN

Ni blir president, och det är tacksammare, det. Snälla herrar regera alltid länge, och Ni är snäll, Livmedicus.

LIVMEDICUS

Tack, Ers höghet.

PRINSESSAN griper sin florett.

Ser Ni, där ha vi den typiska x-länningen (gest mot vitrinen), hela nationen i genomskärning. Lägg märke till huvudets arkitektur. Han kallar sig samhällsförbättrare, men nu veta vi att det finns samhällsförsämrare också. Han är lagstiftare, förstår Ni, alla äro lagstiftare i det landet, och så följer envar sin egen lag! Allt skall göras annorlunda, det är huvudsaken, — man skall hata det bestående, och det bestående innebär att… Guds himmel är blå och att solen skiner, — ja, han skulle allt gärna reformera solen så hon lyste bara på hans parti. (Höjer floretten.) En garde, x-länning! Du förfäktar somliga idéer, du, men jag fäktar, jag!

BETJÄNTEN in från dörren till höger, anmälande för Prinsessan.

Hans höghet Hertigen… (Ut.)

PRINSESSAN

Papa! Han kommer säkert dragande med någon x-ländsk patriot, — och då behöver han inte oss. Kom, Livmedicus! (Griper hans hand och springer med honom åt vänster.)

LIVMEDICUS

Ja, jag skall springa. Så lättar jag. (Båda ut.)

HERTIGEN och ARKITEKTEN in från höger.

(Arkitekten, en herre av normal internationell typ. Han bär ett svart, slätkammat hår och små svarta mustascher; pincenéer. Hans uppträdande är tyst och behärskat.)

HERTIGEN

Det blev lite ansträngande. — Tag plats herr Arkitekt. Ni tror vi ha lyckats i vårt val. Vad som särskilt anslog mig var den vita empiremöheln. Den vi tänkte oss för min dotters gemak.

ARKITEKTEN

Ers höghet har en konstnärs blick.

HERTIGEN

Det gläder mig att vi äro övereus. En cigarr?

ARKITEKTEN

Tack!

HERTIGEN

Säg, — man röker gärna cigarrer i ert land? Ni förstår, jag intresserar mig för allt som rör X-land, det dagliga livet, små detaljer…

ARKITEKTEN

Det är livsfarligt att röka cigarrer, Ers höghet. I X-land.

HERTIGEN intresserat.

Sekunda tobak?

ARKITEKTEN

Nej, — cigarren signalerar klasskillnaden, Ers höghet! Det är så hos oss.

HERTIGEN

Det var märkvärdigt.

ARKITEKTEN

Havannan är utdöd, Ers höghet. Men det förekommer ännu någon enstaka holländare, av enklaste sort. Och den dömer sin man. Han får gälla som aristokrat; och det är det värsta.

HERTIGEN

Men det finns dem som tar risken! Det bereder mig ändå någon tröst.

ARKITEKTEN

Ja, man drar sina bloss. (En avmätt gest.) Och bär konsekvenserna. En del sätter livet till.

HERTIGEN

Mycket allvarsamt! Och jag som… Men de djupa leden då?

ARKITEKTEN

Det är tillåtet att röka cigarretter, Ers höghet. Åtta timmar om dagen.

HERTIGEN

Högst fatalt. Skall jag lägga om…

ARKITEKTEN

Vägen till folkets hjärta —

HERTIGEN

— går genom en cigarrett —

ARKITEKTEN

— med trämunstycke. Ers höghet.

HERTIGEN

Det var en nyttig upplysning. Jag är mycket tacksam. En sak, herr Arkitekt. Det förefaller som om Ni inte vore fullt representativ — för ert X-land. Ja, förlåt, jag vill inte såra er… snarare tvärtom…

ARKITEKTEN

Jag förstår inte…

HERTIGEN

Kort sagt, Ni är på något vis olik de andra, — som hittills… visat sig.

ARKITEKTEN

Landet är sällsynt rikt lottat, Ers höghet. Nationen består av mer än ett — element. Jag har oturen höra till minoriteten. Man kallar oss anti-x-länningarna. Vi hysa nämligen en benägenhet att inrätta oss efter vissa förnuftsregler. Vi äro nog en avart, Ers höghet…

HERTIGEN

Vad Ni säger är mycket intressant — och mycket nytt för mig. Man har ändå gjort allt for att… instruera mig.

ARKITEKTEN

Man har gjort det, Ers höghet.

HERTIGEN

Låt oss alltså få höra, herr Arkitekt. Ni i mindretalet, ha ni över huvud samma… livsåskådning som de andra?

ARKITEKTEN

Nej.

HERTIGEN

Men samma… hållning, samma sätt att vara?

ARKITEKTEN

Nej.

HERTIGEN

Men samma moral, — samma uppfattning om rätt och orätt?

ARKITEKTEN

Nej, Ers höghet!

HERTIGEN

Besynnerligt… Och ni ha det trivsamt tillsammans?

ARKITEKTEN

Efter förhållandena, Ers höghet.

HERTIGEN

Ja. Allt det här var angenämt att erfara. Jag är verkligen förvånad.

Det ger utbyte — att konversera med sin möbelarkitekt.

ARKITEKTEN

För min del — har jag haft nöjet konversera med min blivande konung.

HERTIGEN med skärpa i repliken.

Situationen förefaller mera komplicerad än jag trodde. Det var verkligen inte meningen. Men det kan vara gott att veta hur landet ligger — innan jag tar itu med att regera herrarna!

ARKITEKTEN

Å, för vårt vidkommande — möta inga svårigheter, Ers höghet.

HERTIGEN

Ja! Men jag har sett ert folk — folket självt — här i mina egna trappor!

ARKITEKTEN

Man skall icke alltid bedöma ett folk — efter folket.

HERTIGEN

Där sade Ni ett ord!

BETJÄNTEN in från höger.

Ers höghet, — Professorn låter anmäla sig.

HERTIGEN

Bed honom komma. (Arkitekten reser sig.) Professorn är er landsman.

Han bibringar mig en smula kultur, — nota bene x-ländsk. Tack, herr

Arkitekt. För att lära känna x-länningarna måste man tydligen lära

känna antix-länningarna.

(Arkitekten bugar, går till höger. Vid dörren möter han Professorn.

Stel bugning.)

PROFESSORN betraktar Arkitekten med ett uttryck av ogillande överraskning. — Professorns person kännetecknas av en betydande svulstighet med naivitet och cynism i förening; hans ansikte — med ett gulgrått här i en våg åt sidan — uttrycker ett slags blond knipslughet. Han bär lång svart rock, vilken dock icke döljer allt det vardagliga i hans figur. Uttalet styvt, "inhemskt". Han medhar en handväska, vilken han ställer ned vid en fåtölj samtidigt som han låter höra sin röst, helt förtroligt.

God dag, god dag, Ers höghet.

HERTIGEN

Det var också min mening att hälsa er, herr Professor.

PROFESSORN fortsätter oberörd.

Kanske det inte är riktigt som sig bör, att han går här, den där

Arkitekten.

HERTIGEN

Vad menar Professorn med det?

PROFESSORN

Som han har så dåligt anseende dar hemma.

HERTIGEN

Verkligen? Mig föreföll han synnerligen tilltalande, på sitt tysta sätt. Och jag måste säga, hans prestationer som arkitekt…! Till exempel hans sängkammare för min person — magnifik.

PROFESSORN

Ja, han är nog skicklig i den vägen. Han har gjort sitt fosterland mycken heder. Men han är inte patriot.

HERTIGEN

Det var betänkligt!

PROFESSORN

Det är just vad det är, Ers höghet. Arkitekt är en sak, men Patriot är en annan sak.

HERTIGEN

Ni skrämmer mig. Arkitekten har något på sitt samvete? Han har förrått folkets sak?

PROFESSORN

Ja! Han hör till Minoriteten!

HERTIGEN

Och Minoriteten hör inte till folket? Utan utgör ett folk för sig, så att säga?

PROFESSORN

Nej, nu missuppfattar Ers höghet alldeles. Vi äro ett folk i alla tider, man må se'n säga vad som helst. Ett folk, ett språk.

HERTIGEN

Ja, språket. Jag har studerat det med stort intresse.

PROFESSORN

Ett gentilt språk.

HERTIGEN

Och praktiskt på samma gång. Jag tror mig till och med ha gjort ett litet rön, på egen hand.

PROFESSORN

Det var verkligen vänligt.

HERTIGEN

Ja, om Professorn alltså inte misstycker… (Griper en bok från skrivbordet och slår upp den.)

Vi ha då här den enligt min mening synnerligen värdefulla konstruktionen som anger frånvaron av ett begrepp eller föremål. Ett exempel, mycket betecknande för resten. När en ung x-länning befinner sig i det läget — vi tala alltså filologi — att han står ensam i livet, utbrister han på sitt kärnfulla språk: rakastettaritta, vilket som bekant betyder, att han drar sig fram utan älskarinna. Det vill säga, han drar sig fram utan en älskarinna, — och det är just utgångspunkten för mitt tankeexperiment, Ponera nämligen att eder unga landsman ar i avsaknad av två älskarinnor, hur skall han då uttrycka sig? Det är på den punkten min upptäckt sätter in. Han tillfogar naturligtvis ännu en omgång av den abstraherande ändelsen, och begreppet står fast: rakastettaritta-ritta — utan två älskarinnor.

PROFESSORN gör anteckningar.

Det blir epokgörande, Ers höghet…

HERTIGEN

Ja! Och det möter ingen svårighet att gå vidare på den en gång inslagna vägen. Vill ifrågavarande person betona närvaron av ytterligare en frånvaro, fogar han den tredje obefintliga älskarinnans ändelse — pardon, men vi befinna ju oss i vetenskapens svala regioner…

PROFESSORN omedelbart.

Märkligt, ytterst märkligt. Jag skall förelägga Filologiska samfundet… (Ivriga anteckningar.) Och det synes mig, att vi här samtidigt ha att inhösta en direkt vinning jämväl på moralbegreppens gungande mark…

HERTIGEN

Professorn har rätt. Det är celibatets idé, — i högsta potens. (Professorn gör förnyade anteckningar.) Ni förstår att den lilla grammatikaliska fantasien har roat mig ordentligt. Har jag dessutom riktat den sköna x-ländska vokabulären med ännu ett bevingat uttryck, — så mycket bättre.

PROFESSORN

Aldrig har jag förut träffat en så förståndig blivande monark. Men här står jag och mottar lärdomar. (Skrattar.) I stället för att ge! (Poserar à la pedagog.)

HERTIGEN

Vi skola inte överanstränga oss, min gode professor.

PROFESSORN

Egentligen vet Ers höghet redan allt det viktigaste. Det är nu inte heller någonting särskilt…

HERTIGEN

Med X-land?

PROFESSORN

Ja. Ingenting särskilt. Annat än att det landet är olikt alla andra land.

HERTIGEN

Det sätter Ni stort värde på.

PROFESSORN

Det är vår stolthet. Vi äro alla olika andra människor, — därför likna vi alla varandra. Det må vara var som helst i världen, om en av de våra är med, strax kan man visa på honom och säga: det där är en x-länningl Man ser det på hans breda, ädla ansikte, man hör det på hans kraftiga, manliga språk, när han uttrycker sina harmsna känslor, man märker det på det sakliga sätt varpå han svänger sin blanka kniv i kamraternas krets. Aldrig skulle han förgäta sitt hemlands seder. Det är patriotism!

HERTIGEN

Och kulturnivån?

PROFESSORN

Den är enorm! Till exempel: jag skrev nyligen en tidningsartikel — om ärftlighetsproblemet. Bra. Genast skrev min hustrus barnsköterska en annan artikel. Det var polemik.

HERTIGEN

Och hon fick rätt!

PROFESSORN

Hon fick rätt! Hon kunde nämligen anföra synnerligen slående erfarenheter ur det praktiska livet, som hade undgått mig. Min hustru tyckte också som hon.

HERTIGEN

I ert land äro visst kvinnorna mycket… omtyckta?

PROFESSORN

Kvinnans betydelse är allmänt erkänd i X-land. Men inte som maka och moder. Det är gammalt! Utan som mannens kollega. (Med patos.) Kvinnan är vår broder!

HERTIGEN

Hon finner sig i det?

PROFESSORN

Hon har uppnått en storartad utbredning överallt i samhället. (Går fram till tabellen "Kvinnoprocenten" och demonstrerar med en skolmästares peksticka.) Här ser man landets kvinna i procentuell belysning: kvinnan ur allmän synpunkt (demonstrerar), ur kommunal synpunkt, ur parlamentarisk synpunkt och ur finansiell synpunkt. Man torde lägga märke till hur den feminina kurvan gör landvinningar på alla områden…

HERTIGEN

Men så vilar ju rikets hela öde… i gudinnornas knän.

PROFESSORN

Rikets öde avgöres av Majoriteten! (Marscherar med resoluta steg till tabellen Majoritetens betydelse.) Var god och ge akt, Ers höghet, — vi se den röda linjen här, hur den bara stiger och stiger. Den visar oss Majoritetens utveckling från en ringa början… Nu är det Majoriteten som styr och ställer i landet!

HERTIGEN

Men konungen — vad skall man med honom då?

PROFESSORN

Det blir en man till!

HERTIGEN

Åt majoriteten?

PROFESSORN

Ja. Toppunkten! Se här, — det går en svart linje, den går nedåt och nedåt, men den finns ännu. Det är den protesterande Minoriteten, — och den skall utplånas.

HERTIGEN

Så allt flyter samman… i ett rött streck?

PROFESSORN

Ett jämnt rött streck! Alla äro av samma mening.

HERTIGEN

I fråga om ärftlighetsproblemet?

PROFESSORN

Också i fråga om ärftlighetsproblemet.

HERTIGEN

Amman i huset ger direktiv.

PROFESSORN

Det finns många framstående ammor. I X-land.

HERTIGEN

Men om de äro av olika mening, sinsemellan?

PROFESSORN

Ammorna?

HERTIGEN

Ja.

PROFESSORN

Då avgör…

HERTIGEN

Am-majoriteten!

PROFESSORN

Ja — ja. Det är ett demokratiskt land, och man skall lyssna till granens susning. Som det heter. (Med ny ton; gest mot vitrinen.) Där ha vi nu den riktiga x-länningen. Se hur trygg han står i sitt skåp. Han liknar inga vanliga människor.

HERTIGEN

Jag vet inte… ser jag fel? Han har trots allt ett tycke av professorn?

PROFESSORN förtjust.

Nu smickrar Ers höghet. Han föreställer just den bästa mannen i vårt X-land, och därför ha vi skickat honom till Ers höghet. Ers höghet skall betrakta den klara pannan, de harmoniska ansiktsdragen. (Poserar vid sidan av vitrinen.) Här stå vi nu, två av vår blivande konungs goda undersåtar. (Presterar ett skinande småleende.)

HERTIGEN

Sitt ner, herr Professor. Ni har redan varit alltför… lärorik. Jag har inhämtat nog. Så nu börjar jag intressera mig för… att bli konung! (Understruket:) Det tycks likafullt behövas kungar här i världen!

PROFESSORN öppnar sin handväska med mycken beställsamhet.

Jag har någonting med mig, Ers höghet. (Bringar i dagen en kungamantel och en krona, vilka han håller upp.)

HERTIGEN med bländade ögon.

Ä, ha vi hunnit så långt!

PROFESSORN

Ja, så långt ha vi hunnit! Det återstår egentligen bara en formalitet:

Lagstiftande församlingens instämmande.

HERTIGEN har rest sig.

En mantel för en tjusarkonung! En krona för en hjälte!

PROFESSORN

Ja! Tillåter Ers höghet! (Vill placera emblemerna.)

HERTIGEN

Först skola vi ha ett glas champagne!

(Ringer. Betjänten in från vänster. Hertigen gör ett tecken.)

Det är en sak Ni måste låta mig få veta, min käre Professor. Varför ert folk vänt sig just till mig. Det finns många ädla furstar runt om i Europa.

PROFESSORN

Alla ha inte visat sig lika lämpliga. (Rättar sig.) Ingen kan jämställas med Ers höghet. Det är ju allmänt känt hur nobel och rättskaffens Ers höghet är; och folklig, i ordets bästa bemärkelse. Och Ers höghets oberoende ställning… Vårt land är fattigt.

HERTIGEN

Javisst! (Betjänten återkommer och serverar champagne.) Jag väntar mig mycket nöje av att närmare lära känna ert rike, — ert unga rike.

PROFESSORN

Vi lydde ju under det stora Y-land; men så var det ungdomen som ville ha ett fritt X-land, så att säga. Och det gick!

HERTIGEN respektfullt.

Ja den ungdomen!

(Betjänten ut.)

PROFESSORN

Förlåt nu. Ers höghet, men jag måste… (Flyttar champagnekylaren under bordet.) Se, om någon skulle komma.

HERTIGEN

Vad står på? Är det på tok…?

PROFESSORN

Ers höghet förstår… Det brukas så hos oss!

HERTIGEN

Vafalls? Ett glas champagne, och ni stå på huvudet?

PROFESSORN

Herregud, vi ha ju lag på det!

HERTIGEN

Lex X-land? För att legalisera begreppet under bordet?

PROFESSORN

Ja! Det får inte synas. (Gest mot tabellen "Törstens nedbringande".) Förordningen angående Törstens nedbringande i X-land! Endast svaga drycker. Majoriteten har beslutat.

HERTIGEN

Svaga drycker och svaga herrar. Det är visst något att göra i ert land, skolmästare! Med Guds och Minoritetens hjälp. Det skall regeras!

PROFESSORN med sitt mest inställsamma leende, figurerande med manteln.

Men få vi inte prova nu? Om den passar?

HERTIGEN

Ja, nu axla vi purpurmanteln! Den passar oss väl! Vi lyfta kronan på hjässan! Och hit med sceptern! Champagnen på bordet, hycklare! När kungen befaller! (Professorn åtlyder förskräckt.) Och nu dricka vi. — Drick! Far sedan i frid och hälsa folket, att nu är konungen redo. Men hör noga åt, om också folket är redo!

(Professorn smyger ut med böjd rygg.)

Ridå.

TREDJE AKTEN

Ett fraktionsrum, hörande till Lagstiftande församlingens i X-land kuloarer. I mitten ett långsmalt bord, täckt med grön duk; runtom stolar. I fonden en glasdörr som leder till en balkong, därifrån man har en överblick av plenisalen nedanför. Längs fondväggen vilsoffor. Dörr till vänster och till höger.

I snabb gåsmarsch in från vänster: Ordföranden från Första akten, följd hack i häl av Professorn, vidare Sångläraren, Torparesonen nr 1 och Torparesonen nr 2 samt Värdinnan och Den unga x-ländskan. De inträdande gruppera sig kring det gröna bordet och taga plats. På var sin sida om Ordföranden Professorn och Sångläraren.

ORDFÖRANDEN har förblivit stående.

Ja! Det är nu den avgörande dagen, då vi skola välja konung eller icke skola välja konung. (Ser på sitt ur.) Om några minuter sammanträder Lagstiftande församlingen. (Flyktig gest mot balkongdörrarna.) Och då skall var och en lägga i urnan sin röst, — samvetets röst.

Vi som alla ha varit hos vår tillärnade kära monark och sett honom med egna ögon, vi ha nu samlats här för att i sista stunden ännu en gång övertänka, hur vi egentligen skola handla. Det är inte för sent ännu att komma till den riktiga övertygelsen. Kanske ha vi alla vandrat på villovägar; men det är bättre att välja den rätta vägen!

Det är vi som gå i spetsen och vi måste tänka på dem som inte förstå utan rösta såsom vi be och förklara att rätt är.

(Sätter sig.)

TORPARESONEN nr 1

Ordförande! Jag tyckte kungen var en fin och nobel person och därför röstar jag på honom!

TORPARESONEN nr 2

Detsamma säger jag! Och så ha våra väljare uttalat, att det är på tiden att få ordentliga förhållanden här i landet och en kung som har något att bestämma.

ORDFÖRANDEN

Vi skola inte glömma, att de stackars väljarna som sådana i regeln äro vilseförda. Var det så att Professorn ville yttra sig?

PROFESSORN reser sig; högtidligt.

Jag måste allvarligen påminna om att den innevarande stunden är förenad med ett stort ansvar för var och en av oss. Jag är ju den av de närvarande som kan säga, att han nästan stått på kamratlig fot med Hertigen, såsom hans lärare och uppfostrare, och så mycket jag än sätter värde på honom i privatlivet är jag tvungen att hekänna: Hertigen är en dålig elev, — kungen bar svårt att uppfatta! Och som gammal skolman ställer jag nu till mig den frågan: skall jag välja en av mina mindre framstående lärjungar till mitt folks konung? Man kunde inte bli annat än djupt bekymrad när man såg, hur svårt Hertigen hade att sätta sig in i våra förhållanden…

SÅNGLÄRAREN

Våra enkla förhållanden!

PROFESSORN

Ja, vi ha ju ordnat allt så bestämt. Det som är förbjudet står i lagen: det är förbjudet, det är förbjudet och det är förbjudet. Och då är det väl ingen konst att existera.

SÅNGLÄRAREN

Nå, förstod inte Hertigen det?

PROFESSORN

Nej. Hertigen insåg inte fördelarna. Till exempel det där med dryckesvaror. Nog veta vi ju alla hur bildade människor skola uppträda, — men Hertigen, — han ställde inte flaskan under bordet, utan bordet under flaskan!

DEN UNGA X-LÄNDSKAN

Aj, aj. Aj, aj.

PROFESSORN

Jag försökte nog undervisa…

TORPARESONEN nr 1

Ja, si när vi voro där… Jag sade nog till åt Ordföranden!

ORDFÖRANDEN

Nå, jag trodde att… när det var ett så högtidligt tillfälle…

PROFESSORN

Jag försökte nog undervisa, men vet ni vad Hertigen då sa?

DEN UNGA X-LÄNDSKAN

Lydde han inte?

PROFESSORN

Han skrek: Champagnen på bordet, skojare! Och så höll han opp knytnäven.

DEN UNGA X-LÄNDSKAN

Aj, aj. Aj, aj.

TORPARESONEN nr 1

Nå, inte var det så farligt.

PROFESSORN

Nej, inte det, men det ena med det andra. Som nu det där att Majoriteten alltid har rätt. Jag framhöll och förklarade, framhöll och förklarade, men trögt gick det, trögt gick det.

SÅNGLÄRAREN

Det begriper ju ett barn, att ju flere dess bättre. Jag vet det från mitt eget område: solosång är nog bra, kvartettsång är också bra, — men vad är det mot den stora blandade kören!

PROFESSORN

Sant sagt, Sånglärare! Och hela vårt samhälle, hela vår politik, det är just den stora och härliga blandade kören där alla få sjunga med!

TORPARESONEN nr 2

Men en anförare skall det vara!

SÅNGLÄRAREN

Det skall det vara, — men en musikalisk!

TORPARESONEN nr 2

Hör nu, skall det sitta en orgelnist på tronen?

PROFESSORN

Nej, inte det! Och den har kungen — han skulle just bli en sådan där oinskränkt orgelnist! Han skulle bara spela solo — solo och solo — hela tiden solo.

DEN UNGA X-LÄNDSKAN

Aj, aj. Aj, aj.

TORPARESONEN nr 1

I början var Professorn så angelägen om att alla skulle stå på kungens sida. Vad är det nu som har kommit emellan'?

PROFESSORN

Det var i början det, min käre partivän. Man lär sig så länge man lever, och ingen har levt som jag! i frågar vad det är som har kommit emellan. Jag skall svara med detsamma. Det är kärleken som har kommit emellan. Kärleken till dig och mig, kärleken till fröken och frun (gest mot Den unga x-ländskan och Värdinnan), kärleken till Lagstiftande församlingen och hela vårt folk! Jag säger mig att detta folk inte får läggas i händerna på ett lättvindigt statsöverhuvud, kommande från främmande land, som inte kan ha känsla för vårt folks många egendomligheter. Ty de äro vår rikedom, dessa egendomligheter — medfödda såväl som förvärvade —, och vi få inte låta frånröva oss dem. Jag tänker nu på vår nationella fridsamhet, vår tolerans mot olika tänkande, vår laglydnad, enastående i världen, vår personliga säkerhet, vårt stora intresse för allmänna angelägenheter, vårt ordningssinne, som luttrar och reglementerar allt från prostitutionen till valutan, — ja i synnerhet vårt ordningssinne som gör envar av oss skickad att, om det så gäller, sitta i själva regeringen och i spetsen för regeringen — som den älskade x-ländska republikens — president! Så nu blev det ordet sagt!

TORPARESONEN nr 1

Ja, nu hade överlöparen ordet! Jag är bara en enkel Torpareson jag, men det menar jag, att har man en gång en åsikt, så skall man stå vid den!

DEN UNGA X-LÄNDSKAN

Aj, aj. Aj, aj.

TORPARESONEN nr 1

Tyst fröken med sitt tjat! Här resoneras politik!

(Ordföranden knackar med sin klubba.)

PROFESSORN

Tack, herr Ordförande. För att återkomma, — det var någon som talade om åsikter. För all del, de äro klädsamma att ha, men det är med dem som med blommorna, de slå ut i all sin prakt, de dofta ljuveligt, och man bär dem på sitt bröst. Men så vissna de, och man behöver dem inte mer. Varje åsikt har sin livslängd, och varje årstid sin åsikt.

TORPARESONEN nr 1

Det lider mot sommaren nu, och alla kålrotsland gödslas för nya åsikter!

PROFESSORN

Jag ville bara säga det, att man står vid sin mening så länge man har en mening, men se'n…

TORPARESONEN nr 1

Se'n sätter man sig!

PROFESSORN

Ja, jag har talat. (Sätter sig. Pinsam paus. Reser sig ånyo.) En sak skall jag tillägga, medan jag har ordet, och det är i fråga om Hertigen. Så mycket kan jag säga, att inte är han någon vän av frigjorda fruntimmer heller!

DEN UNGA X-LÄNDSKAN

Aj, aj. Aj, aj.

TORPARESONEN nr 1

Det är frökens åsikt det!

ORDFÖRANDEN låter sin klubba gå.

Fröken har yttrat sig tydligt nog! Nu är det bara Värdinnan som inte har sagt någonting. Vad tänker Värdinnan i den här frågan?

TORPARESONEN nr 2

Värdinnan tänker ingenting! Hon sover!

(Den unga x-ländskan ger Värdinnan en stöt.)

VÄRDINNAN vaknar upp.

Låt mig vara i fred! Jag representerar folket!

TORPARESONEN nr 1

Vi ville bara veta om Värdinnan är med om att vi skola ha en kung?

VÄRDINNAN

Ja det är jag!

PROFESSORN

Eller republik?

VÄRDINNAN

Ja det är jag!

SÅNGLÄRAREN

Alltså vilketdera?

VÄRDINNAN

Jag sa' ju re'n! Voj, voj ändå, det här bråket. Mig har det bara gett förtret. Och många sömnlösa dagar.

ORDFÖRANDEN

Det blir nog bäst att vi skrider till omröstning. Så få vi klarhet i saken!

PROFESSORN

Herr Ordförande! Jag vill inte motsätta mig omröstning. Men det kan hända att min ståndpunkt blivit missförstådd, och jag måste förklara mig. Jag har sagt, att man kan se kungen från två sidor, — men jag har inte sagt att jag därför röstar för republiken. Jag röstar inte för kungen, och jag röstar inte för republiken heller; där ha ni min ståndpunkt.

TORPARESONEN nr 1

Vad fan röstar herrn på då?

PROFESSORN

Jag röstar med tom sedel.

TORPARESONEN nr 1

Och tom hjärna!

ORDFÖRANDEN

Respekt för andras åsikter!

TORPARESONEN nr 1

Men han har ju inga åsikter, — vad skall man respektera då?

ORDFÖRANDEN

Nu blir det omröstning! Den som vill ha kung röstar ja, och den som vill ha republik röstar nej. Så enkelt är det! Här ha ni papper. — Värdinnan, Värdinnan, — var så god!

VÄRDINNAN

Ja, jag hör, jag hör.

ORDFÖRANDEN samlar in röstsedlarna i sin urna.

Kanske Sångläraren vill anteckna. Blank sedel, — ja, ja, — blank, blank, ja. Konungadömet har sålunda segrat med tre ja-röster över tre blanka! (Klubbslag.)

PROFESSORN

Förlåt, herr Ordförande, men det är ändå en tolkningsfråga. Hade jag vetat det…

DEN UNGA X-LÄNDSKAN

Ny omröstning!

PROFESSORN

Ja, jag måste verkligen förena mig…

ORDFÖRANDEN

Så ta vi det en gång till då. Men skynda på nu!

(Ny votering. Professorn uppvisar diskret sin röstsedel för sina meningsfränder.)

Jaha, det är klart! Ja, ja, ja, — nej, nej, nej! Rösterna väga lika.

Den här gången blev det varken kung eller republik!

VÄRDINNAN mycket vaken och intresserad.

Lotten avgör!

PROFESSORN

Jag ber ännu en gång om ursäkt. Men Värdinnan har visst röstat ja, och det är nog ett misstag…

TORPARESONEN nr 2

Hör nu, rösträtten är hemlig!

ORDFÖRANDEN varnar med klubban.

Det blir lottdragning!

TORPARESONEN nr 1

Slå upp ett kort! Kung eller hacka!

SÅNGLÄRAREN

Hellre hacka! Folkets väl skall vara folkets eget verk.

TORPARESONEN nr 1

Glöm inte sätta kronan på verket!

ORDFÖRANDEN

Nu dra vi!

TORPARESONEN nr 2

Låt Professorn själv avgöra!

(Vid bordet råder upphetsning och rörelse. — Ordföranden räcker urnan till Professorn som griper sedeln med darrande hand.)

TORPARESONEN nr 1

Vad blev det? Ja eller nej? Vi skola foga oss i makternas domslut.

PROFESSORN

Det blev ja…

TORPARESONEN nr 1

Nu stiger kungen på tronen!

PROFESSORN

Jag protesterar…

TORPARESONEN nr 1

Allt är all right, och Professorn drog själv opp kungen ur urnan.

PROFESSORN

Det är slumpens spel, och sådant får inte vara bindande.

TORPARESONEN nr 1

Nej, ingenting är bindande här i landet — på hedersord!

DEN UNGA X-LÄNDSKAN med gäll röst.

Ny lottdragning!

ORDFÖRANDEN

Går inte! Det är slut med leken.

PROFESSORN

Och envar följer sin övertygelse.

TORPARESONEN nr 1

Professorn också — som inte har någon övertygelse?

PROFESSORN

Så får jag följa andras då.

TORPARESONEN nr 1

Det skall vara frökens det, vad? (Gest mot Den unga x-ländskan.)

PROFESSORN

Och herrn följer Värdinnans!

TORPARESONEN nr 1

Nej, hon följer min! Och det är en annan sak det.

PROFESSORN

Det är samma sak.

TORPARESONEN nr 1

Det är inte samma sak. För så ha vi kommit överens, och det är ärligt spel från början och kallas parlamentarism!

(Det ringer från sessionssalen.)

ORDFÖRANDEN

Det ringer till plenum, och nu gå vi. Beslutet är fattat, — till den verkan det hava kan!

(Reser sig; allmänt uppbrott. — Dörren till vänster slås upp, och åtskilliga ledamöter av Lagstiftande församlingen trängas i öppningen.)

FLERA NERVÖSA RÖSTER

Hur skola vi rösta? Hur skola vi rösta?

TORPARESONEN nr 1

Kungen vann i spelet!

FLERA RÖSTER

Det var bra!

(Bifallsmummel i skaran.)

PROFESSORN

Vänta lite! Det är inte så enkelt! Jag skall förklara hela saken. Kom med nu, kära vänner.

(Alla ut till vänster. — Scenen står tom några ögonblick. Genom de öppna fonddörrarna hör man hur ledamöterna samlas i plenisalen; ljud av röster, fötter, pulpetlock och så vidare. Därpå några starka klubbslag.)

TALMANNENS RÖST.

Plenum vidtager. Namnupprop!

(En entonig stämma börjar en uppläsning av namn: Aakkola, Aaamio,

Aaaponen, Ampunen, Anterzon, Anttimaa, Arpio, Asikka, Attila etc.)

ARKITEKTEN in från vänster. Stannar pä tröskeln, ser sig omkring, går hastigt fram och stänger fonddörrarna, varpå han återvänder till ingången.

Var god stig på, Ers höghet. Här ha vi en fristad. Och en observationspunkt.

HERTIGEN in. Han är resklädd — med ytterrock, hatt och käpp — och lätt ommaskerad för inkognito med kort, grå färgat skägg och pincenéer. Han går något böjd och spelar äldre än han är.

Vad är det här för ett konspirationskabinett?

ARKITEKTEN

Ett rum, kort sagt. Man kommer och går här som man vill, när det inte konspireras. Det var egentligen avsett för journalisterna, men så kommo husets vaktmästare och dukade sina smörgåsar på gröna bordet. Och då flydde journalisterna.

HERTIGEN

Är man ohövlig mot pressen?

ARKITEKTEN

Här äro alla ohövliga mot varandra.

HERTIGEN

Vart togo så journalisterna vägen?

ARKITEKTEN

Det går ingen nöd på dem. Där nere i plenisalen har man haft vänligheten placera dem mitt bland de utländska diplomaterna. Och de moja sig storartat.

HERTIGEN fram till fonddörrarna.

Var sitter regeringen?

ARKITEKTEN

Till höger om podiet. Ers höghet.

HERTIGEN

Är det regeringen? Tio tomma fåtöljer. En dag som denna.

ARKITEKTEN

Ministrarna äro samtidigt folkrepresentanter; och när någonting är på färde, äro de endast folkrepresentanter. För att i ro kunna angripa regeringen.

HERTIGEN

Då är det ingen som regerar?

ARKITEKTEN

Här regeras värre! Regeringen regeras av Lagstiftande församlingen, Lagstiftande församlingen regeras av folket och folket regeras av fixa idéer.

HERTIGEN

Ett demokratiskt folk! Som består av idel regenter.

ARKITEKTEN

Så är det också oregerligt!

(Paus.)

HERTIGEN har blickat ut över plenisalen.

Tror Ni jag är säker här? Känner man igen mig?

ARKITEKTEN

Ers höghet kan vara lugn. Masken skyddar.

HERTIGEN

Ja, Ni vet. Det har roat mig att vara med på ett hörn, inkognito. När folket väljer sin kung; eller vrakar sin kung.

ARKITEKTEN

Förklädnaden har gjort Ers höghet tio år äldre.

HERTIGEN

Förklädnaden är falsk, ty nu är jag ung. Och det skulle inte besvära mig att gå i dansen med nationen där nere. Vad menar Ni om mina chanser?

ARKITEKTEN

Ers höghet, jag vet inte…

HERTIGEN

Säg ut Ni!

ARKITEKTEN

Man talade om i kuloarerna, att det spelats krona och klave här inne.

Här, på gröna bordet.

HERTIGEN

Så, det var förspelet. Ödet… får bära risken.

ARKITEKTEN

Man känner icke Ers höghet, det är felet.

HERTIGEN

Man har begynt lära känna mig, det är felet.

ARKITEKTEN

Folket vill ha en konung efter sitt sinne.

HERTIGEN

Och är dess sinne sjukt, skall konungen vara… solidarisk. Då föredrar jag att avstå från kronan — och behålla mitt huvud.

ARKITEKTEN

Ännu har icke avgörandet fallit, Ers höghet. Och där kämpa starka makter om nationens själ.

HERTIGEN

Ja, jag förstår icke. Ni har fört mig omkring i er stad, er vackra stad, och jag har sett glada, vänliga människor, ett livsdugligt folk. Men här — (gest mot plenisalen.)

ARKITEKTEN

Här, — det är inte folk längre. Det är folkrepresentanter! De föreställa folket…

(Starkt buller från plenisalen: skramlande pulpetlock och otydliga röster i korus. — Talmannens klubba knackar skarpt, varpå tystnad inträder.)

HERTIGEN

De starka makterna, som kämpa om nationens själ!

(Arkitekten slår upp fonddörrarna, och man hör)

PROFESSORNS RÖST

Jag skall be att få fortsätta. Kom ihåg, inga överilade beslut! Världen kan förändras på fem minuter…

HERTIGEN inflikande.

Professorn! Det är min vän Professorn!

PROFESSORNS RÖST

Vi måste — hör på vad jag säger — vi måste följa med vår tid. I går valde vi konung, men i dag gäller valet — republik.

EN ANNAN RÖST

Och i morgon?

EN TREDJE RÖST

I morgon — ha vi inget val!

(Förnyat tumult.)

ARKITEKTEN sedan sorlet något lagt sig; med en axelryckning, överröstande.

Allmänna rösträtten!

HERTIGEN leende.

Sällsamt… här sitter jag och har mitt nöje av stormen… som skall bryta mig. (Tystnad.) En cigarr, herr Arkitekt. (De tända cigarrer.) Professorn har lagt om! Jag ville ha kronan här, den han bjöd mig… till salu — mot garanterad själlöshet som vederlag. Den skulle jag slunga ned så den exploderade för hans fötter. Och ropa ut: Nu är det kungen som väljer. Och han väljer icke ett inkompetent folk till sitt folk.

ARKITEKTEN

Än är icke dobblet slut där nere! Låt oss lyssna!

HERTIGEN

Spelaren bejakar sitt öde, men nu (man hör åter Professorns röst dominera), nu börjar falskspelaren sitt hantverk.

PROFESSORNS RÖST fortsättande, sedan man tillropat honom: "Förrädare!"

Ni kalla mig förrädare! Och det kan hända att jag förråder mig… förråder mig själv, menar jag… men vad skall den sanna patrioten göra när klokskapens röst ljuder? Jag föreslår att sammanträdet uppskjutes. På några minuter. Nu drömma ni alla om en konung — (En kör av röster: Konung! Konung! Konung!) — en konung i stor rikedom och härlighet. I synnerhet rikedom. Eftersom nationen är mindre bemedlad. Men jag har några upplysningar att ge.

EN ANNAN RÖST

Kreditupplysningar?

PROFESSORNS RÖST

Jag har just nu fått ett telegram. Men det kan inte delges offentligt, och jag föreslår att sammanträdet uppskjutes…

EN TREDJE RÖST

Förslaget understödes!

(Våldsam oro. Talmannens klubba arbetar.)

TALMANNENS RÖST

Förslag har väckts om ajournering av plenum. Förslaget har understötts.

Plenum ajourneras på tio minuter.

(Klubbslag. Man hör de deputerade avlägsna sig.)

ARKITEKTEN med entusiastisk betoning.

Konungen har majoritet!

HERTIGEN

Hade — för en minut sedan. Nu kommer guldet på bordet! (I tankar.) Gröna Puckeln… (Högt.) Den är mycket lärorik, er Lagstiftande församling för en… ex-konung in spe. I leken med idéer avgör spelkassan! Men världshistorien som lever högt på blod och tårar måste i pauserna tillåta sig ett gott skratt… och någon skall väl uppoffra sig. (Reser sig och vandrar fram.) Det finns martyrer att ha roligt åt, också!

ARKITEKTEN

I den här komedien spelar folket huvudrollen, Ers höghet!

HERTIGEN stannar; bistert.

Hjältens roll?

ARKITEKTEN laddat.

Nej, men narrens!

(1 detsamma går dörren till vänster upp och några medlemmar av Lagstiftande församlingen inträda, en och en, i ett dystert döddansaretempo. Främst en mycket liten man med yvig, svart hårbuske och en iögonenfallande röd rosett till en hög stärkkrage. En karl i jordarbetarestövlar marscherar omedelbart fram till en av liggsofforna i fonden och sträcker ut sig där i hela sin längd. I hans spår följer Värdinnan, som placerar sig i närheten i en bekväm, halvliggande ställning. Den unga x-ländskan söker anknytning till Den lille mannen, och båda sätta sig vid gröna bordet; damen ordnar sin kjol, och hennes kavaljer stryker med en kam sin ostyriga peruk. Sist inträder originalet till Lagstiftare i X-land (i Hertigens vitrin i Andra akten); han skrider ljudlöst fram med bara fötter. Hertigen och Arkitekten äro föremål för några sneda blickar, men bli för övrigt icke uppmärksammade.)

HERTIGEN strax vid gruppens entré.

Ah, folkets majestät! Skola vi böja knä?

ARKITEKTEN

Överflödigt! Det ges ändå inte pardon.

HERTIGEN

Låt oss experimentera. (Gör en bugning för de inträdande vilken icke besvaras; endast Värdinnan nickar förtroligt i förbigående. Hertigen vänder sig till Arkitekten, med en viss besvikelse.) Man hälsar inte här?

ARKITEKTEN

Det är ett överklassens njutningsmedel.

(Lagstiftaren avancerar långsamt, efter att vid dörren ha tagit fram en cigarrettask; han är upptagen av att mycket omständligt sticka en cigarrett in i ett munstycke, som han håvat upp ur byxfickan.)

HERTIGEN ryggar tillbaka, ett steg med vänstra handen över pannan; griper med den högra Arkitektens arm; därpå med sammanpressad röst.

Nu spökar det! Han går igen — figuren från min vitrin — Lagstiftaren från X-land…

ARKITEKTEN leende; — samtalet föres nu hastigt och dämpat.

Ja, jag såg honom hos Ers höghet. I glasskåpet. Där var han uppstoppad. Men det här är originalet, och det är uppblåst! En av de främsta partiledarna, Ers höghet. En mästare i politisk släggkastning…

Dessutom har han infört de bara fötterna i parlamentet, och betraktas som banbrytare. Han kommer nog att gå långt. När han talar —

HERTIGEN

Barfota?

ARKITEKTEN

Ja, han talar gärna barfota, och då hänger folket —

HERTIGEN

— vid hans tår.

ARKITEKTEN

Kort sagt, en enastående personlighet. Var på er vakt, Ers höghet, för nu tassar han direkt till oss, Hövdingen!

LAGSTIFTAREN är i behov av tändstickor för sin cigarrett; han har förgäves letat genom sina fickor och med negativt resultat vänt sig till Karlen på soffan och Värdinnan. Han går fram till Hertigen, blickar på honom under lugg och utropar — med cigarretten i mungipan — snabbt och förtroligt.

Spitskij!

HERTIGEN osäkert.

Pardon…

LAGSTIFTAREN upprepar, ännu mera kamratligt.

Spitskij!

ARKITEKTEN

Det är fråga om tändstickor, Ers höghet. Kanske jag —

HERTIGEN

Ack så… nej, låt mig… det skall bli ett nöje….

(Bringar sin tändapparat i funktion och hjälper Lagstiftaren med hans cigarrett. Denne drar några kraftiga, tämligen oförsiktiga bloss rätt inpå Hertigen, vänder därpå plötsligt ryggen till och går till en soffa, där han lägger sig. Hertigen står förvånad med den brinnande tändapparaten i handen; vänder sig därpå till Arkitekten.)

Det var av trä, munstycket…

ARKITEKTEN

Den nationella elokvensens signatur, Ers höghet.

HERTIGEN

Så har jag i varje fall haft kontakt med folket…

ARKITEKTEN

Då är det inte långt till kortslutning! Bättre fly. Den här vägen. Jag har studerat lokaliteterna.

HERTIGEN

Ni känner er hemma här i huset!

ARKITEKTEN

Ja, — som arkitekt!

(Båda ut till höger.)

VÄRDINNAN som vaket följt med den sista scenen kring Hertigen, till Den unga x-ländskan.

Fröken, — han liknar kungen, den där äldre herrn!

DEN UNGA X-LÄNDSKAN

Vilken kung?

VÄRDINNAN

Våran herr kung!

DEN UNGA X-LÄNDSKAN med spetsigt förakt.

Jasså den. Nä, vet Värdinnan, han Hertigen sitter allt och tutar champagnevin på slottet sitt, om han inte fått flytta i privatkvarter ren. För vad det liknar, så liknar det sig till republik där också!

KARLEN PÅ SOFFAN

Jag tål int' kungar.

PROFESSORN hastigt in från vänster, svettigt ivrig, håret tilltufsat, med ett telegram i handen; talar forcerat.

Vet ni ren hur ni ska rösta?

DEN LILLE MANNEN

Nej. Int' vet vi.

VÄRDINNAN med betoning.

Int' vet vi nånting.

PROFESSORN

Så ska ni få veta då! För här är telegrammet det var fråga om, och hör nu noga på! (Läser.)

Hava härmed nöjet tillkännagiva att den av Eder såsom konunga kandidat upptagna personen på senaste tid lidit avgörande ekonomiska förluster. Ställningen i det närmaste uppriven, förtroendet undergrävt. För den händelse avsikten med ifrågavarande kandidat av Eder fullföljes, skall Edert folk av det internationella kapitalet behandlas såsom minst gynnad nation. Vilket härmed till efterrättelse meddelas.

Bankirhuset Benjamin & C:o.

DEN UNGA X-LÄNDSKAN elegiskt.

Benjamin & C:o… biblisk firma…

PROFESSORN otåligt.

Ja, ja, ja. Men försök att begripa nu! Kungen är fattig!

ALLA utom Professorn och Den unga x-ländskan, under växande mummel.

Kungen är fattig, kungen är fattig…

DEN UNGA X-LÄNDSKAN

Aj, aj. Aj, aj.

PROFESSORN

Och nu inse alla vad vi ha att göra — till och med Värdinnan!

VÄRDINNAN med aktningsvärd naivitet.

Jag skall fråga Torparesonen vad det är jag inser…

PROFESSORN

Inte kunna vi välja en —

DEN LILLE MANNEN energiskt.

— pank kung!

PROFESSORN

Bra sagt, redaktörn. Den som sitter på tronen, han skall ha ett namn som går… Si vi trodde nog att han hade tillgångar, när vi började spekulera på honom, fast jag för min del länge ren har misstänkt… Präktig karl den där Benjamin som telegraferar. Tänk, nu skulle hela folket ha fått dåliga affärer bara för att monarken har det svårt.

DEN UNGA X-LÄNDSKAN

Aj, aj. Aj, aj.

(Ringning frän plenisalen. Man reser sig apatiskt.)

VÄRDINNAN

Ska' vi rösta på Professorn själv?

PROFESSORN avvärjer med båda händerna, halvt smickrad likväl.

Nej, nej! Men det är nog utfunderat vem som skall bli, och jag kan ju säga det liksom i förtroende nu ren…

(Antar en hemlighetsfull uppsyn och viskar i örat på de närmaste, som med allvarliga huvudböjningar bekräfta sin solidaritet. Scenen utrymmes sålunda långsamt. — Kort paus.)

ARKITEKTEN blir synlig i dörren till höger.

Rent hus…

(Hertigen glider in, då i samma ögonblick dörren till vänster går upp, varvid båda rygga tillbaka ett halvt steg; Arkitekten retirerar ut kort därpå. Från vänster inträda samtidigt: Prinsessan, Livmedicus och Excellensen, alla i resdräkt. De bli stående ett moment, hejdade av rörelsen på motsatt sida; man fixerar varandra ömsesidigt. — Hela scenen spelas nu i raskt och uppsluppet tempo.)

PRINSESSAN arm i arm med Livmedicus, som i sin tur fattar Excellensens arm, varpå alla tre storma över scenen, den sistnämnde med fatala benrörelser.

Det är Papa! Mina herrar, så ser han ut, en kunglig person på kall jord, låt oss omfamna honom!

(Snabb hälsningsscen.)

HERTIGEN omedelbart.

Kära barn…

PRINSESSAN

Kära Papa, tryck en eldig kyss på Livmedicus' klara panna, — det är någonting stort med denne enkla man…

HERTIGEN

Ett ögonblick, Eleonora…

PRINSESSAN

Ett ögonblick, — du sade ett ord. Det är ett jätteögonblick i världshistorien, ädle Fader! Men därför skall du inte se ut som ett melankoliskt petrifikat, en filosofisk prehistoriker…

HERTIGEN

Tyst, yra mun! Bad jag inte er alla stanna på vårt hotell… i dvala… på vårt diskreta hotell, — och nu ha ni rusat rakt in i lejonkulan…

PRINSESSAN

Jag skall vara god mot de vilda djuren, så var inte orolig, Papa! Men du bör förstå att det är någonting oerhört betydelsefullt… att vi äro här. Du vill ju inte påstå motsatsen?

HERTIGEN

Jag påstår att du röjer mitt inkognito… med din teater (Gest). Och du vet mycket väl, att jag inte vill vara —

PRINSESSAN

— den du är! Ja, — och nu är du också på god väg att bli någonting tämligen annat än den du är. För jag vet också mycket väl att vad jag nu vet —. Om du bara ville vara tyst en minut!

HERTIGEN

Kära Eleonora, jag tillåter mig fråga, vem av oss som är minst tyst?

PRINSESSAN

Jag kan ju inte meddela viktiga upplysningar rörande… din levnadsafton, Papa, medels — mimiska prestationer.

(Komisk paus.)

HERTIGEN

Du väljer dina uttryck: min levnadsafton. Jag måste säga, att din makabra vokabulär —

LIVMEDICUS som inte kan tygla sig längre.

Ers höghet får verkligen ursäkta. Men nu är det fullbordat!

PRINSESSAN

Ja, Papa! Där har du hela sanningen. Med ett par morgonfriska ord.

EXCELLENSEN som spejat ut genom fonddörrarnas fönster.

Jag har telegrammet i fickan… chiffer.

PRINSESSAN

Och där står —

HERTIGEN

— att det är fullbordat.

PRINSESSAN strålande.

Ja! Republiken är utropad i vårt dyra fädernesland. Och Livmedicus är vald! Livmedicus är president! Och om två veckor är du definitivt detroniserad av ditt trogna folk, avundsvärde Papa!

HERTIGEN

Tackar. Det var ytterst förekommande.

PRINSESSAN

Nationen jublar och hurrar…

HERTIGEN

Inklusive mitt eget barn!

PRINSESSAN

Inklusive ditt eget kött och blod… allt hurrar.

EXCELLENSEN med stort välbehag.

Exclusive en! Benjamin. Benjamin våndas i sin maktlöshet, inbegripen i att riva sitt hår…

LIVMEDICUS med storartad överlägsenhet.

Hade nöjet kalmera den koleriska juden. En veckas sträng diet… vatten och bröd. Kan man tänka sig, han smög omkring i skymningen och bedrev en statsfientlig propaganda. En kväll hade jag ett meeting… plötsligt stod Gröna Puckeln på en stol mitt i salen och ropade: Ned med republiken. Då tröt äntligen mitt tålamod, och jag gav order…

HERTIGEN

Rätt så, min käre Livmedicus… Ex-livmedicus, ville jag säga. Jag finner att den utövande maktens princip varit energiskt företrädd… under min absens.

PRINSESSAN

Och nu — nu har du den äran att gratulera, Papa!

HERTIGEN

Naturligtvis skall jag lyckönska min egen Livmedicus… Förlåt, herr President… jag är verkligen en smula disträ… och dessutom, en kunglig republikan… det händer så mycket i dessa dagar, så ofantligt mycket, kungar och presidenter vältra runt i tidens ström… och för egen del… emellertid, måtte Ni länge leva… kort sagt, på den nya banan, Livmedicus! (Trycker hjärtligt Livmedicus' båda händer.)

PRINSESSAN

Hurra, — leve fördomsfriheten!

EXCELLENSEN med besk lidelse.

Jah! Och ned med Klaus Raditjij, ned med puckelsystemet!

HERTIGEN till Livmedicus.

Apropå, ni läto honom löpa, Benjamin?

LIVMEDICUS

Han grät så bittert i arresten. Och lovade bli republikan.

HERTIGEN

Han blev republikan. I X-land! Hans ande svävar där nere. (Gest mot plenisalen.)

EXCELLENSEN med morrhår.

Brrr… brrr…

PRINSESSAN

Det är så sant. Vi glömde alldeles… du går här och spionerar, för du skall bli kung i dag, stackars Papa…

(Buller och dämpade hurrarop från plenisalen.)

ARKITEKTEN hastigt in från höger; stannar bugande vid dörren, med utbredda händer; högtidligt.

Det är fullbordat.

LIVMEDICUS

Vafalls? Nu igen?

HERTIGEN

Fram med sanningen, budbärare!

ARKITEKTEN dröjande.

Ers höghet…

HERTIGEN

Säg ut!

ARKITEKTEN

Ers höghet… kom undan med blotta förskräckelsen!

(Går fram till fonden och slår upp dörrarna. Man hör i detsamma

Professorns röst: Leve republiken! och förnyade hurrarop.)

HERTIGEN till Arkitekten.

Kungen är fallen?

ARKITEKTEN

Ja!

HERTIGEN

Och en annan har trätt i stället?

ARKITEKTEN

Ja! Vald med acklamation.

HERTIGEN

Folket har ändrat mening alltså?

ARKITEKTEN

Det vet man icke. Men folkrepresentanterna!

HERTIGEN

När skedde det?

ARKITEKTEN

Just nu!

HERTIGEN

Och på vilken grund?

ARKITEKTEN

På grund av — den förändrade situationen.

HERTIGEN

Man byter hastigt åsikt här i landet.

ARKITEKTEN

Man gör så.

HERTIGEN

Vem kan då vara säker?

ARKITEKTEN

Här kan ingen vara säker!

HERTIGEN

Är man aldrig nöjd?

ARKITEKTEN

Man är alltid missnöjd, men det anses lika trevligt.

HERTIGEN

Gott; och nu är jag fri från det här nöjet?

ARKITEKTEN

Ja.

HERTIGEN

Saken är… mycket enkel.

ARKITEKTEN

Ja.

HERTIGEN

Det är inte något att tillägga?

ARKITEKTEN

Nej.

PRINSESSAN som med stegrad otålighet följt med dialogen.

Jo, det är något att tillägga! Far, du är "fri"… det betyder… du är inte hertig, du är inte kung… du är — (hastigt) ingenting, — (med vibrerande stämma) pris och tack! Alltså, jag, prinsessan av X-land, hennes kungliga höghet… jag är bara jag, — (plötsligt, med soligt ansikte) Livmedicus, här öppna sig — perspektiv…! (Lång, skimrande blick.)

LIVMEDICUS rörd, hanterande snibben av en kulört näsduk.

Det kommer så plötsligt, och jag säger bara: Gud välsigne republiken… i alla länder.

HERTIGEN i disträ melankoli.

Gud välsigne republiken… (Lyser upp i ett leende.) Ja, komediens Gud… Emellertid… (vänd till Prinsessan) jag har ju inte varit blind, kära barn… och nu, nu ha ni alla edra intressen, edra planer, edra uppgifter här i livet… endast jag (vänd till Arkitekten) har befunnits… insolvent.

ARKITEKTEN artigt parerande.

Av ett — inkompetent folk.

PRINSESSAN ingripande.

Ja, det inkompetenta folket! Vilket själsmörker lägger det icke i dagen, vilken… nationell talanglöshet. För det första, genom att vända sig till min Papa, kan man tänka sig: till min ofarliga Papa, med en perfid anhållan att Papa ville ha vänligheten fungera som konung i ett… påtänkt rike. Och för det andra, — genom att sedan inte välja Papa! För aldrig kan den nationen få en mera… vänsäll president!

HERTIGEN

Kära barn, du med ditt klingande huvud. Men bemöda dig om en allvarlig tanke! Vad menar du jag skall ta mig till nu?

PRINSESSAN

Etablera dig som medmänniska, Papa!

HERTIGEN

Det var inhumant! Jag, — vid mina år, och med mina förutsättningar! Och ändå… experimentet kan ha sitt intresse. Det är riskabelt, men jag skall vedervåga! (I gott lynne.) Och får jäg nu lov att debutera… som medmänniska? Och förestå en liten privat middag, mycket diskret till följd av vissa omständigheter, men delikat, skola vi hoppas. Med ett glas bourgogne, i anledning av dagens betydelse… ett glas medhavd bourgogne. Ni gör mig också den äran, herr Arkitekt… Jag står i stor tacksamhet till er, inte minst för den kungliga sängkammare Ni hade tillärnat mig, och det enda som smärtar mig är att den nu… på grund av den förändrade situationen… kommer att tjäna, jag ville säga främmande syften. Men vi äro av ett välvilligt sinnelag, herr Arkitekt, och låt oss önska, att den solida alkoven med all möjlig pietet skall hägna… demokratiens kraftiga slummer.

(Hertigen gör en samlande gest, varunder hans uppmärksamhet fästes vid Excellensen, som glömt sig kvar vid de öppna fonddörrarna, betraktande plenisalen, därifrån ett döende sorl höres. Alla iaktta leende hur Excellensen med betydelsefulla huvudskakningar ger tillkänna sitt ogillande av det passerade. Man avancerar långsamt mot vänster.)

PROFESSORN hastigt in från höger, ivrigt upptagen av att ordna några papper i sin portfölj. Hela hans sätt att röra sig uttrycker en fullkomlig självbelåtenhet, och han visslar en glad och folklig melodi. Då företar Excellensen en hostning, Professorn ser upp, gör halt, fastnaglad stirrande. Blicken stannar på Hertigen, och han griper sig om pannan.

Kungen!

(Komisk reträtt.)

Ridå.

=============================================================================== FÖRESLAGNA KORRIGERINGAR ===============================================================================

Följande fel och inkonsekvenser har identifierats i texten. Varje post anger rad/passage i originaltexten, felet och den föreslagna rättelsen.

———————————————————————————————————————- STAVNING OCH TRYCKFEL ———————————————————————————————————————-

1. "dokumenter" → "dokument"

(Första akten, scenanvisning: "belastat med dokumenter och portföljer")

Korrekt pluralform på svenska är "dokument" (neutrum, oförändrat i plural).

2. "läkarinstrumenter" → "läkarinstrument"

(Första akten, scenanvisning om Livmedicus: "medför ett par etuier med

läkarinstrumenter")

Samma böjningsfel som ovan; korrekt form är "läkarinstrument".

3. "HERTIGEN er upp med en gest." → "HERTIGEN far upp med en gest." (Första akten, direkt efter betjäntens inträde) Troligt tryckfel; "er" saknar mening här. Verbet "far" (dvs. "far upp") används genomgående i liknande scenanvisningar längre fram i texten (t.ex. "HERTIGEN far upp, i ett resolut ogillande").

4. "hara nöje" → "bara nöje"

(Första akten, Hertigens replik: "Nej, förstås. Ni har hara nöje av det.")

Uppenbart tryckfel: "h" i stället för "b".

5. "pä den" → "på den"

(Första akten, scenanvisning om Livmedicus: "ställer till rätta något pä

den")

Tryckfel: "ä" i stället för "å".

6. "Under en ny paus, som i jons." → "Under en ny paus, som i jonos." alt. "som i eon." alt. stryk passusen. (Första akten, scenanvisning) "i jons" är sannolikt ett korrupt tryckfel. Möjligen avsett "i jonos" (gammalt ord för evighet/en evighet) eller "i eon". Texten är svårtolkad; markeras som sannolikt fel.

7. "förmedlanäe" → "förmedlande"

(Första akten, scenanvisning: "LIVMEDICUS förmedlanäe, galant.")

Tryckfel: "ä" och "e" ombytta, troligen "nde" sammanblandat.

8. "PRINSESSÄN" → "PRINSESSAN"

(Första akten, replikhuvudet: "PRINSESSÄN / Där ser Ni.")

Tryckfel: "Ä" i stället för "A" i replikhuvudet.

9. "halsa" → "hälsa"

(Första akten, Livmedicus' replik: "Ers höghet sköter sin halsa — för

mycket.")

Saknar omljudet "ä"; troligt tryckfel.

10. "instrumentetui" → "instrumentetui" [acceptabelt men inkonsekvent]

(Första akten: "Öppnar sitt instrumentetui")

Jämför "etuier" som används på annan plats. Sammansättningen

"instrumentetui" är ovanlig men ej felaktig; kan lämnas.

11. "Jah! Ätertar sin förra ställning" → "Jah! Återtar sin förra ställning"

(Andra akten, Excellensens scenanvisning)

Tryckfel: "Ä" i stället för "Å" i "Återtar".

12. "var med i Antikpalatset" → "var med i Antikpalatset"

(Andra akten, Excellensens replik)

Siffran "1" är ett tryckfel för bokstaven "i".

13. "Mademoiselle Vera! (Åter surr.)" → "(Åter surr.)"

(Första akten, scenanvisning)

"Ater" är ett tryckfel för "Åter" (saknar å).

14. "Den är visst den fredligaste i sällskapet." →

"Den är visst den fredligaste i sällskapet."

Notera: i kontexten talar Gröna Puckeln om sig själv i tredje person

("Den"). Replikens mening är klar; ingen korrigering behövs.

15. "fi donc. Det vore osmakligt. Ragout på procis" → "Ragout på procès"

(Första akten, Excellensens replik)

Franskt lånord; trolig syftning är "procès" (rättegång/process).

"procis" verkar vara ett förkortat eller felstavat franskt ord.

16. "Jag var med 1 Antikpalatset" → "Jag var med i Antikpalatset"

(Andra akten)

Se punkt 12 ovan (upprepning för tydlighet).

17. "Det ar så enkelt" → "Det är så enkelt"

(Andra akten, Excellensens replik: "Det ar så enkelt, Ers höghet")

Tryckfel: "ar" i stället för "är".

18. "Det ar livsfarligt" → "Det är livsfarligt"

(Andra akten, Arkitektens replik)

Tryckfel: "ar" i stället för "är".

19. "äro överens" → "äro överens"

(Andra akten, Hertigens replik: "Det gläder mig att vi äro övereus.")

Tryckfel: "us" i stället för "ns".

20. "Ponera nämligen att eder unga landsman ar i avsaknad" →

"Ponera nämligen att eder unga landsman är i avsaknad"

(Andra akten, Hertigens lingvistiska utläggning)

Tryckfel: "ar" i stället för "är".

21. "Han föreställer jnst den bästa mannen" → "Han föreställer just den

bästa mannen"

(Andra akten, Professorns replik)

Tryckfel: "jnst" i stället för "just".

22. "Tillåter Ers höghet'!" → "Tillåter Ers höghet!"

(Andra akten, Professorns replik: "Tillåter Ers höghet'! [Vill placera

emblemerna.]")

Felaktigt apostrofstecken efter "höghet"; bör strykas.

23. "ABKITEKTEN" → "ARKITEKTEN"

(Tredje akten, replikhuvud: "ABKITEKTEN / Än är icke dobblet slut")

Uppenbart tryckfel: "B" i stället för "R" i "ARKITEKTEN".

24. "dobblet" → "dobblet" [möjligen korrekt arkaism]

(Tredje akten: "Än är icke dobblet slut där nere!")

"Dobblet" (av franskans "doublet") kan syfta på spelet/omgången.

Alternativt "dubbelspelet". Kan lämnas om arkaistisk ton är avsedd.

25. "Den unga x-låndskan" → "Den unga x-ländskan"

(Tredje akten, scenanvisning: "Den unga x-låndskan ger Värdinnan en stöt.")

Tryckfel: "å" i stället för "ä" i "x-ländskan".

26. "DEN UNGA X-LÄNDSKÄN" → "DEN UNGA X-LÄNDSKAN"

(Tredje akten, replikhuvud)

Tryckfel: "Ä" i stället för "A" i replikhuvudet (liknar felet med

"PRINSESSÄN" i Första akten).

27. "Ja det ar jag!" → "Ja det är jag!"

(Tredje akten, Värdinnans replik)

Tryckfel: "ar" i stället för "är".

28. "Beslutet ar fattat" → "Beslutet är fattat"

(Tredje akten, Ordförandens replik)

Tryckfel: "ar" i stället för "är".

29. "Tag ville bara säga det" → "Jag ville bara säga det"

(Tredje akten, Professorns replik)

Tryckfel: "T" i stället för "J" i "Jag".

30. "Jag skal! fråga Torparesonen" → "Jag skall fråga Torparesonen"

(Tredje akten, Värdinnans replik)

Utropstecknet är inplacerat mitt i ordet "skall"; bör strykas.

31. "ett par morgonfriska ord" → acceptabelt som stilistiskt val.

32. "bourgogue" → "bourgogne"

(Tredje akten, Hertigens slutreplik: "ett glas medhavd bourgogue")

Stavfel: "bourgogue" i stället för "bourgogne".

———————————————————————————————————————- INTERPUNKTION OCH FORMALIA ———————————————————————————————————————-

33. Replikhuvudet "EXCELLENSEN," (med kommatecken) → "EXCELLENSEN" (Första akten: "EXCELLENSEN, / Nej — fi donc.") Löst kommatecken efter replikhuvud; bör strykas för konsekvens med övriga replikhuvuden i texten.

34. "ekiöö kongi!" — stavningen av det fiktiva x-ländska jublet är

inkonsekvent: på ett ställe "ekiöö kongi", på ett annat "Ekiöö, ekiöö-ö,

ekiöö-ö-öö!" Konsekvens rekommenderas men kan vara avsiktlig variation.

35. Sångstrofen inramat med "/p … p/" → bör markeras med korrekt

typografisk omramningsteknik (t.ex. kursiv eller indragning), inte med

"/p" och "p/" som troligen är kvarglömda HTML/formateringsmarkeringar.

36. "i" (vers hörande till X-land) — versalen "I" saknas i inledningen av

Sånglärarens sång: "När kommer konungen hem till vårt X-land?" —

styckeformattering är i övrigt korrekt.

———————————————————————————————————————- STILISTISKA ANMÄRKNINGAR (ej nödvändiga korrigeringar) ———————————————————————————————————————-

37. "weltschmerz'en" — apostrofen i "weltschmerz'en" är ovanlig men kan försvaras som markering av tyskt låneords böjning. Alternativt: "weltschmerzen" utan apostrof.

38. "Klaus Raditjij" stavas konsekvent med "jij" men namnets ursprung och ortografi är fiktiva; ingen korrigering erfordras.

39. Namnuppropet i Tredje akten ("Aakkola, Aaamio, Aaaponen…") innehåller uppenbart överdrivna upprepningar av "a" (komisk effekt avsedd); ej korrigeras.

===============================================================================

*** END OF THE PROJECT GUTENBERG EBOOK KONUNGEN AV X-LAND ***

Updated editions will replace the previous one—the old editions will be renamed.

Creating the works from print editions not protected by U.S. copyright law means that no one owns a United States copyright in these works, so the Foundation (and you!) can copy and distribute it in the United States without permission and without paying copyright royalties. Special rules, set forth in the General Terms of Use part of this license, apply to copying and distributing Project Gutenberg™ electronic works to protect the PROJECT GUTENBERG™ concept and trademark. Project Gutenberg is a registered trademark, and may not be used if you charge for an eBook, except by following the terms of the trademark license, including paying royalties for use of the Project Gutenberg trademark. If you do not charge anything for copies of this eBook, complying with the trademark license is very easy. You may use this eBook for nearly any purpose such as creation of derivative works, reports, performances and research. Project Gutenberg eBooks may be modified and printed and given away—you may do practically ANYTHING in the United States with eBooks not protected by U.S. copyright law. Redistribution is subject to the trademark license, especially commercial redistribution.

START: FULL LICENSE

THE FULL PROJECT GUTENBERG™ LICENSE

PLEASE READ THIS BEFORE YOU DISTRIBUTE OR USE THIS WORK

To protect the Project Gutenberg™ mission of promoting the free distribution of electronic works, by using or distributing this work (or any other work associated in any way with the phrase “Project Gutenberg”), you agree to comply with all the terms of the Full Project Gutenberg License available with this file or online at www.gutenberg.org/license.

Section 1. General Terms of Use and Redistributing Project Gutenberg electronic works

1.A. By reading or using any part of this Project Gutenberg electronic work, you indicate that you have read, understand, agree to and accept all the terms of this license and intellectual property (trademark/copyright) agreement. If you do not agree to abide by all the terms of this agreement, you must cease using and return or destroy all copies of Project Gutenberg electronic works in your possession. If you paid a fee for obtaining a copy of or access to a Project Gutenberg electronic work and you do not agree to be bound by the terms of this agreement, you may obtain a refund from the person or entity to whom you paid the fee as set forth in paragraph 1.E.8.

1.B. “Project Gutenberg” is a registered trademark. It may only be used on or associated in any way with an electronic work by people who agree to be bound by the terms of this agreement. There are a few things that you can do with most Project Gutenberg electronic works even without complying with the full terms of this agreement. See paragraph 1.C below. There are a lot of things you can do with Project Gutenberg electronic works if you follow the terms of this agreement and help preserve free future access to Project Gutenberg electronic works. See paragraph 1.E below.

1.C. The Project Gutenberg Literary Archive Foundation (“the Foundation” or PGLAF), owns a compilation copyright in the collection of Project Gutenberg electronic works. Nearly all the individual works in the collection are in the public domain in the United States. If an individual work is unprotected by copyright law in the United States and you are located in the United States, we do not claim a right to prevent you from copying, distributing, performing, displaying or creating derivative works based on the work as long as all references to Project Gutenberg are removed. Of course, we hope that you will support the Project Gutenberg mission of promoting free access to electronic works by freely sharing Project Gutenberg works in compliance with the terms of this agreement for keeping the Project Gutenberg name associated with the work. You can easily comply with the terms of this agreement by keeping this work in the same format with its attached full Project Gutenberg License when you share it without charge with others.

1.D. The copyright laws of the place where you are located also govern what you can do with this work. Copyright laws in most countries are in a constant state of change. If you are outside the United States, check the laws of your country in addition to the terms of this agreement before downloading, copying, displaying, performing, distributing or creating derivative works based on this work or any other Project Gutenberg work. The Foundation makes no representations concerning the copyright status of any work in any country other than the United States.

1.E. Unless you have removed all references to Project Gutenberg:

1.E.1. The following sentence, with active links to, or other immediate access to, the full Project Gutenberg License must appear prominently whenever any copy of a Project Gutenberg work (any work on which the phrase “Project Gutenberg” appears, or with which the phrase “Project Gutenberg” is associated) is accessed, displayed, performed, viewed, copied or distributed:

This eBook is for the use of anyone anywhere in the United States and most other parts of the world at no cost and with almost no restrictions whatsoever. You may copy it, give it away or re-use it under the terms of the Project Gutenberg™ License included with this eBook or online at www.gutenberg.org. If you are not located in the United States, you will have to check the laws of the country where you are located before using this eBook.

1.E.2. If an individual Project Gutenberg electronic work is derived from texts not protected by U.S. copyright law (does not contain a notice indicating that it is posted with permission of the copyright holder), the work can be copied and distributed to anyone in the United States without paying any fees or charges. If you are redistributing or providing access to a work with the phrase “Project Gutenberg” associated with or appearing on the work, you must comply either with the requirements of paragraphs 1.E.1 through 1.E.7 or obtain permission for the use of the work and the Project Gutenberg trademark as set forth in paragraphs 1.E.8 or 1.E.9.

1.E.3. If an individual Project Gutenberg electronic work is posted with the permission of the copyright holder, your use and distribution must comply with both paragraphs 1.E.1 through 1.E.7 and any additional terms imposed by the copyright holder. Additional terms will be linked to the Project Gutenberg License for all works posted with the permission of the copyright holder found at the beginning of this work.

1.E.4. Do not unlink or detach or remove the full Project Gutenberg License terms from this work, or any files containing a part of this work or any other work associated with Project Gutenberg.

1.E.5. Do not copy, display, perform, distribute or redistribute this electronic work, or any part of this electronic work, without prominently displaying the sentence set forth in paragraph 1.E.1 with active links or immediate access to the full terms of the Project Gutenberg License.

1.E.6. You may convert to and distribute this work in any binary, compressed, marked up, nonproprietary or proprietary form, including any word processing or hypertext form. However, if you provide access to or distribute copies of a Project Gutenberg work in a format other than “Plain Vanilla ASCII” or other format used in the official version posted on the official Project Gutenberg website (www.gutenberg.org), you must, at no additional cost, fee or expense to the user, provide a copy, a means of exporting a copy, or a means of obtaining a copy upon request, of the work in its original “Plain Vanilla ASCII” or other form. Any alternate format must include the full Project Gutenberg License as specified in paragraph 1.E.1.

1.E.7. Do not charge a fee for access to, viewing, displaying, performing, copying or distributing any Project Gutenberg works unless you comply with paragraph 1.E.8 or 1.E.9.

1.E.8. You may charge a reasonable fee for copies of or providing access to or distributing Project Gutenberg electronic works provided that:

- • You pay a royalty fee of 20% of the gross profits you derive from the use of Project Gutenberg works calculated using the method you already use to calculate your applicable taxes. The fee is owed to the owner of the Project Gutenberg trademark, but he has agreed to donate royalties under this paragraph to the Project Gutenberg Literary Archive Foundation. Royalty payments must be paid within 60 days following each date on which you prepare (or are legally required to prepare) your periodic tax returns. Royalty payments should be clearly marked as such and sent to the Project Gutenberg Literary Archive Foundation at the address specified in Section 4, “Information about donations to the Project Gutenberg Literary Archive Foundation.”

- • You provide a full refund of any money paid by a user who notifies you in writing (or by e-mail) within 30 days of receipt that s/he does not agree to the terms of the full Project Gutenberg™ License. You must require such a user to return or destroy all copies of the works possessed in a physical medium and discontinue all use of and all access to other copies of Project Gutenberg™ works.

- • You provide, in accordance with paragraph 1.F.3, a full refund of any money paid for a work or a replacement copy, if a defect in the electronic work is discovered and reported to you within 90 days of receipt of the work.

- • You comply with all other terms of this agreement for free distribution of Project Gutenberg™ works.

1.E.9. If you wish to charge a fee or distribute a Project Gutenberg™ electronic work or group of works on different terms than are set forth in this agreement, you must obtain permission in writing from the Project Gutenberg Literary Archive Foundation, the manager of the Project Gutenberg™ trademark. Contact the Foundation as set forth in Section 3 below.

1.F.

1.F.1. Project Gutenberg volunteers and employees expend considerable effort to identify, do copyright research on, transcribe and proofread works not protected by U.S. copyright law in creating the Project Gutenberg™ collection. Despite these efforts, Project Gutenberg™ electronic works, and the medium on which they may be stored, may contain “Defects,” such as, but not limited to, incomplete, inaccurate or corrupt data, transcription errors, a copyright or other intellectual property infringement, a defective or damaged disk or other medium, a computer virus, or computer codes that damage or cannot be read by your equipment.

1.F.2. LIMITED WARRANTY, DISCLAIMER OF DAMAGES - Except for the “Right of Replacement or Refund” described in paragraph 1.F.3, the Project Gutenberg Literary Archive Foundation, the owner of the Project Gutenberg™ trademark, and any other party distributing a Project Gutenberg™ electronic work under this agreement, disclaim all liability to you for damages, costs and expenses, including legal fees. YOU AGREE THAT YOU HAVE NO REMEDIES FOR NEGLIGENCE, STRICT LIABILITY, BREACH OF WARRANTY OR BREACH OF CONTRACT EXCEPT THOSE PROVIDED IN PARAGRAPH 1.F.3. YOU AGREE THAT THE FOUNDATION, THE TRADEMARK OWNER, AND ANY DISTRIBUTOR UNDER THIS AGREEMENT WILL NOT BE LIABLE TO YOU FOR ACTUAL, DIRECT, INDIRECT, CONSEQUENTIAL, PUNITIVE OR INCIDENTAL DAMAGES EVEN IF YOU GIVE NOTICE OF THE POSSIBILITY OF SUCH DAMAGE.

1.F.3. LIMITED RIGHT OF REPLACEMENT OR REFUND - If you discover a defect in this electronic work within 90 days of receiving it, you can receive a refund of the money (if any) you paid for it by sending a written explanation to the person you received the work from. If you received the work on a physical medium, you must return the medium with your written explanation. The person or entity that provided you with the defective work may elect to provide a replacement copy in lieu of a refund. If you received the work electronically, the person or entity providing it to you may choose to give you a second opportunity to receive the work electronically in lieu of a refund. If the second copy is also defective, you may demand a refund in writing without further opportunities to fix the problem.

1.F.4. Except for the limited right of replacement or refund set forth in paragraph 1.F.3, this work is provided to you ‘AS-IS’, WITH NO OTHER WARRANTIES OF ANY KIND, EXPRESS OR IMPLIED, INCLUDING BUT NOT LIMITED TO WARRANTIES OF MERCHANTABILITY OR FITNESS FOR ANY PURPOSE.

1.F.5. Some states do not allow disclaimers of certain implied warranties or the exclusion or limitation of certain types of damages. If any disclaimer or limitation set forth in this agreement violates the law of the state applicable to this agreement, the agreement shall be interpreted to make the maximum disclaimer or limitation permitted by the applicable state law. The invalidity or unenforceability of any provision of this agreement shall not void the remaining provisions.

1.F.6. INDEMNITY - You agree to indemnify and hold the Foundation, the trademark owner, any agent or employee of the Foundation, anyone providing copies of Project Gutenberg™ electronic works in accordance with this agreement, and any volunteers associated with the production, promotion and distribution of Project Gutenberg™ electronic works, harmless from all liability, costs and expenses, including legal fees, that arise directly or indirectly from any of the following which you do or cause to occur: (a) distribution of this or any Project Gutenberg work, (b) alteration, modification, or additions or deletions to any Project Gutenberg work, and (c) any Defect you cause.

Section 2. Information about the Mission of Project Gutenberg

Project Gutenberg is synonymous with the free distribution of electronic works in formats readable by the widest variety of computers including obsolete, old, middle-aged and new computers. It exists because of the efforts of hundreds of volunteers and donations from people in all walks of life.

Volunteers and financial support to provide volunteers with the assistance they need are critical to reaching Project Gutenberg’s goals and ensuring that the Project Gutenberg collection will remain freely available for generations to come. In 2001, the Project Gutenberg Literary Archive Foundation was created to provide a secure and permanent future for Project Gutenberg and future generations. To learn more about the Project Gutenberg Literary Archive Foundation and how your efforts and donations can help, see Sections 3 and 4 and the Foundation information page at www.gutenberg.org.

Section 3. Information about the Project Gutenberg Literary Archive Foundation

The Project Gutenberg Literary Archive Foundation is a non-profit 501(c)(3) educational corporation organized under the laws of the state of Mississippi and granted tax exempt status by the Internal Revenue Service. The Foundation’s EIN or federal tax identification number is 64-6221541. Contributions to the Project Gutenberg Literary Archive Foundation are tax deductible to the full extent permitted by U.S. federal laws and your state’s laws.

The Foundation’s business office is located at 41 Watchung Plaza #516, Montclair NJ 07042, USA, +1 (862) 621-9288. Email contact links and up to date contact information can be found at the Foundation’s website and official page at www.gutenberg.org/contact

Section 4. Information about Donations to the Project Gutenberg Literary Archive Foundation

Project Gutenberg™ depends upon and cannot survive without widespread public support and donations to carry out its mission of increasing the number of public domain and licensed works that can be freely distributed in machine-readable form accessible by the widest array of equipment including outdated equipment. Many small donations ($1 to $5,000) are particularly important to maintaining tax exempt status with the IRS.

The Foundation is committed to complying with the laws regulating charities and charitable donations in all 50 states of the United States. Compliance requirements are not uniform and it takes a considerable effort, much paperwork and many fees to meet and keep up with these requirements. We do not solicit donations in locations where we have not received written confirmation of compliance. To SEND DONATIONS or determine the status of compliance for any particular state visit www.gutenberg.org/donate.

While we cannot and do not solicit contributions from states where we have not met the solicitation requirements, we know of no prohibition against accepting unsolicited donations from donors in such states who approach us with offers to donate.

International donations are gratefully accepted, but we cannot make any statements concerning tax treatment of donations received from outside the United States. U.S. laws alone swamp our small staff.

Please check the Project Gutenberg web pages for current donation methods and addresses. Donations are accepted in a number of other ways including checks, online payments and credit card donations. To donate, please visit: www.gutenberg.org/donate.

Section 5. General Information About Project Gutenberg electronic works

Professor Michael S. Hart was the originator of the Project Gutenberg concept of a library of electronic works that could be freely shared with anyone. For forty years, he produced and distributed Project Gutenberg eBooks with only a loose network of volunteer support.

Project Gutenberg eBooks are often created from several printed editions, all of which are confirmed as not protected by copyright in the U.S. unless a copyright notice is included. Thus, we do not necessarily keep eBooks in compliance with any particular paper edition.

Most people start at our website which has the main PG search facility: www.gutenberg.org.

This website includes information about Project Gutenberg, including how to make donations to the Project Gutenberg Literary Archive Foundation, how to help produce our new eBooks, and how to subscribe to our email newsletter to hear about new eBooks.

Table of Contents

KONUNGEN AV X-LAND

PERSONERNA:

FÖRSTA AKTEN

ANDRA AKTEN

TREDJE AKTEN

THE FULL PROJECT GUTENBERG™ LICENSE