Pikku Suometar
Date: 2026-06-14T00:00:00+00:00

The Project Gutenberg eBook of Pikku Suometar

This eBook is for the use of anyone anywhere in the United States and most other parts of the world at no cost and with almost no restrictions whatsoever. You may copy it, give it away or re-use it under the terms of the Project Gutenberg License included with this eBook or online at www.gutenberg.org. If you are not located in the United States, you will have to check the laws of the country where you are located before using this eBook.

Title: Pikku Suometar

Joulukuvaelma yhdessä näytöksessä

Author: E. Nervander

Release date: June 14, 2026 [eBook #78868]

Language: Finnish

Original publication: Kuopio: U. W. Telén & Co, 1902

Other information and formats: www.gutenberg.org/ebooks/78868

Credits: Tapio Riikonen

*** START OF THE PROJECT GUTENBERG EBOOK PIKKU SUOMETAR ***

language: Finnish

PIKKU SUOMETAR

Joulukuvaelma yhdessä näytöksessä

Kirj.

E. NERVANDER

Suomennos

Näytelty ensi kerran Helsingin Suomalaisessa
Teaatterissa 4 päivä tammikuuta 1880

Kuopiossa, U. W. Telén & C:o, 1902.

HENKILÖT:

Valtioneuvos Edvard von Berg, Pietarista.
Hortense, hänen tyttärensä.
Rovasti Jaakko Berg, hänen veljensä.
Ruustinna.
Toini………… |
Albert, luutnantti | heidän lapsiansa.
Edvin, ylioppilas. |
Lotta, uskottu palvelija Bergin perheessä.
Nadinka, Hortensen kamarineitsyt.

Tapahtuu eräässä Hämeen pappilassa joulu-aattoiltana meidän päivinämme.

Näyttämö: pappilan sali yksinkertaisilla, mutta hauskoilla huonekaluilla. Peräovi ja sivuovia. Piano. Sytyttämätön joulukuusi salin nurkassa perällä.

I:nen kohtaus.

Esiripun noustessa istuu Hortense, muodin mukaisessa puvussa, kyyristyneenä sohvan nurkkaan. Hänen vieressään häärii Toini pöydän luona käärien joululahjoja papereihin. Hän on hyvin yksinkertaisessa, mutta somassa puvussa.

Hortense. Ja sitten?

Toini. Sitten, rakas Hortense, on joulu-ilta lopussa, ja se, joka illan riemun jälkeen saa unta silmiinsä, uinahtaa vähän lähteäksensä varhain aamulla kello kuuden aikana joulukirkkoon. — Kas niin, nyt vaan päällekirjoitus tähän. (Kirjoittaa:) "Hänen Korkea-arvoisuudellensa, pappilan kaunistukselle ja kunnialle, rovastin rouvalle itsellensä."

Hortense. Mutta, Toiniseni, eihän sopine kirjoittaa tuolla tavalla äidillesi.

Toini. Oi sinä et tunne omaa armahinta äitiäni! Kuinka hän nauraa, kun hän lukee tämän. Ajattelepas, kaksi vuotta takaperin oli täällä vanha hauska käräjäkirjuri, joka aina nimitti äitiä "Hänen Korkea-arvoisuudekseen". Etpä usko kuinka se oli meistä kaikista hauskaa. Ja nyt runonpätkä, niin on tämä joululahja aivan valmis.

Hortense. Kirjoitatko runoja? Sitä en olisi uskonut.

Toini. Luonnollisesti! Mutta sellaistahan se sitten on. Ja vähän lainaan muististanikin, jos niin sopii. Katsotaanpas mitä nyt syntyy. (Tuumii.)

Hortense. Mutta, Herra nähköön, kuinka voikaan kirjoittaa runoja kahvipannun tupesta; sellainenhan siellä mytyssä on?

Toini. On kyllä! Lämpöisin pieni kapotti, josta sievimmät tytönkasvot katselevat ulos, niinkuin linnunpoikanen pesästään. Kas niin! (Kirjoittaa:)

Madam Folette — —

Hortense. Madam Folette? — —

Toini. Se on kahvipannun nimi, näethän. Etkö ole lukenut Fredrika Bremeriä? (Jatkaa kirjoitustaan:)

Madam Folette muori.
Pukunsa kaunistaa.
Hän onkin leski nuori,
Viel' ehkä miehen saa!

Hortense (Purskahtaa nauruun). Mutta Toini, mitä sinä ajattelet?

Toini. "Mitä minä kirjoitin, sen minä kirjoitin." Hei kuinka hauskalta se näyttää. No eteenpäin. (Kirjoittaa):

Ei, alla vaipan uuden
Sydämmes vanha on.
Sä suvun tuttavuuden
Saat aina kuolohon!

Hortense (Vielä nauraen). Kuinka sinä olet lapsellinen, Toini: ja sinä olet kuitenkin yhtä vanha kuin minä.

Toini. Tiedätkös, Hortense, joulu-aattona pitää olla oikein vallaton. Tahdotko nyt, hyvä Hortense, auttaa minua panemaan tämä kuva tuohon sahajauhoilla täytettyyn koteloon. Mutta onko sinulla aikaa? Sanoithan tuoneesi itse joululahjoja pikku siskoille.

Hortense. Ne jätin Nadinkalle. Hän käärii ne niin hyvin, ja hänen käsialansa menee myös mukiin. — Kenen kuva tämä on?

Toini. Sekö? Sehän on itse Pacius.

Hortense (Hyvin huolettomasti). Vai niin.

Toini. Voi kuinka pidän paljon hänen lauluistaan, suloiset kuin suvi-ilta ja raittiit kuin talvinen aamu. Ei, minun täytyy laulaa yksi hänen lauluistaan. Mutta mikä, katsokaamme! (Hän juoksee pianon luokse, valitsee nuottien joukosta ja laulaa, säestäen itse: "Fridsböner i aftonens lugn" tai jonkun muun sopivan laulun Z. Topelius'en sanoilla ja F. Pacius'en musiikilla. Hortense täyttää sillä välin hitaasti kotelon kuunnellen enenevällä huomiolla laulua. Kun ensimäinen värsy on laulettu, pistää rovasti päänsä ovesta oikealla puolella katsojista.)

Rovasti. Saako tulla sisään?

Toini (Kiiruhtaa pianolta pöydän luokse). Ei, ei, ei! Pappa kulta! Älä nyt vaan tule!

Rovasti. No, no, en tahdo säikyttää sinua kuoliaaksi nupukkani. Minä menen, minä menen. (Vetäytyy takaisin.)

Lasten ääniä (kuuluu vasemmanpuolisesta ovesta, joille kolkutetaan): Toini! Toini!

Toini. Vaiti Hortense! Ei hiiren hiiskaustakaan! Ooh! hyvä herrasväki pikkuinen, teiltä saamme olla rauhassa. Ovi on hyvin lukittu. — No nyt siellä ollaan taas hiljaa.

Hortense (Hiukan ajatuksissaan). Se laulu oli kaunis. Kunpa kerran saisin kuulla madame Nilssonin laulavan sitä.

Toini. Niin, eikös se ole kaunis. Kun kuulisit kuinka somasti pikkusiskoni laulavat sitä. Mutta johan sinulla on paketti valmis. Oi kuinka herttaisesti. Kiitoksia, hyvä Hortense. (Kirjoittaa alle sanoessaan:) Tämän saapi herra veljeni Edvin, ylioppilas ja serenaadin laulaja. Hänen kammaristaan puuttuu vielä Pacius'en kuva. (Kirjoittaa:)

"Pääkaupungista taideniekka
Lie taide-seurass' aina vaan.
Mutt' maalla täällä neron miekka
Saa seuraksensa toisinaan
Yleisön sahajauhokkaan."

Hortense. Ei hullumpaa.

Toini. Lopun olenkin lainannut Runebergiltä. Mutta ole vaan vaiti siitä asiasta. Kun minut haastetaan käräjiin, saanen sakkoa näpistelemisestäni. — Kas noin. Nyt olen pannut kaikki joululahjani paikoilleen. — Albertin — niin, se on tuo — ei, tuo — ja tuo on Edvinin.

Hortense. Mutta ajatteleppas, jollei veljesi ennätäkään perille ajoissa. Kello on jo neljä. Minä en ymmärrä kuinka sinä voit olla noin levollinen. Minä kuolisin levottomuudesta ja kaikkein vähimmin voisin toimitella tuommoisia lapsellisuuksia kuin sinä.

Toini (hiukan totisena ja sydämmellisellä äänellä). He kyllä tulevat kotia. Katsos, Hortense, pitkä syksy opettaa meitä täällä maalla odottamaan. Kun nuo rakkaat pojat suven kanssa ovat lähteneet luotamme, sanoo päivä illalla, kangaspuut neulalle: "laittakaamme kaikki valmiiksi jouluksi, jolloin he tulevat kotia." — Sellainen on meidän vähäinen ajanlaskumme. Kuinka olen heitä muistellut! Iloisia, avosydämmisiä, ystävällisiä ja niin kauniita ja rotevia! Ja sitten heidän tuhannet vehkeensä, kuinka he ilvehtivät, eivätkä jätä meitä koskaan rauhaan. Ja kuinka armaasti talven aurinko loistaa pienistä akkunoistamme sisään, kun he ovat kotona. (Avaa albuminsa.) Katsos, Hortense, tuossa on Albert, uljas sotilaamme, vielä hiukan liiaksi iloinen, luulisin ma, vaan toisenlaiseksi en häntä tahtoisikaan. Hän oikein säkenöitsee ilosta, tuo kiharainen villipää. Ja tuossa on Edvin! Kesä on juuri häntä varten. Kuinka silloin samoilemme ympäri! Luulen itseäni ylioppilaaksi, kun hän on täällä, — niin, luonnollisesti vaan pieneksi, ymmärtämättömäksi keltanokaksi hänen rinnallaan, mutta, näetkös, limulle se sentään maistaa kun saa kuulla hänen kertovan ylioppilas-elämästä ja mitä he lempivät ja toivovat.

Hortense. Kuinka sinä olet onnellinen, joilla on veljiä! Minulle olisi veli niin suuresti tarpeellinen Pietarissa. Silloin pääsisi pappa joskus seuraamasta minua teaattereihin ja muihin huvituksiin. Hän on usein väsynyt. (Selailee Toinin albumia.) Ja tämä tässä, kuka on tämä lihava rouva silkkimantiljassa ja niin monet sormukset sormissa? Kuinka hän näyttää aralta.

Toini (Nauraen). Eipä Bina-täti ole arka, kultaseni, mutta täti istui silloin ensikerran valokuvaajan edessä, ja hänen mielestään oli hetki niin juhlallinen. Tiedäthän, Bina-täti Harjalassa, jonne menemme Tapanin-päivänä. Et usko kuinka siellä on hauskaa — varmaankin hupaisin paikka koko pitäjässä. Saatpa nähdä että tanssimme siellä kello neljään aamulla. (Nousee ylös, asettelee joululahjansa koriin, jonka laskee sivulle.)

Hortense. Kello neljään — —. (Itsekseen huoaten.) Kuinka voin kestää kaikkea tuota. Kunpa vaan olisi jo ohitse. (Aikoo panna albumin kiinni, vaan huomaa samassa erään kuvan ja purskahtaa iloiseen nauruun.) Ooh, mon Dieu, oikea karhun poika! Toini, tulepas katsomaan! Niin suuret kädet ja niin vakavan näköinen. Tulehan, Toini, katsomaan. Kuka on tuo kummallisen näköinen mies?

Toini (joka on lähestynyt iloisena, sanoo hiukan närkästyneenä ja hämillään, kun näkee kuvan). Sehän on serkkumme, Oskar Berg — kuinka voit sanoa niin —.

Hortense (Vielä nauraen.) Mutta missä hän sitten on?

Toini. Hän on metsäherra Savossa, hyvä Hortense.

Hortense. Siis oikea metsäkarhu, pikku Toini, Jaa, mutta kun katsookin oikein, niin ei hän sentään ole niin ruma.

Toini (Naivisti.) Ei, hän on oikein — — niin, eikö hän ole ystävällisen ja hyvän näköinen! Ja hän on niin hirveän väkevä. Tiedäpäs, Hortense, kun hän oli kahdentoista ja minä kahdeksan vuoden vanha, kantoi hän kerran minut sylissään Harjalasta tänne pappilaan saakka, kun kuuli että olin väsyksissä. Eikö se ollut kiltisti häneltä? Jospa hän vaan joulun aikana tulisi tänne, että saisit nähdä hänet!

II Kohtaus.

Edelliset. Ruustinna (tulee sisään perältä, valkoinen esiliina edessä.)

Ruustinna. Kas niin tyttöseni, nyt on kello puoli viisi, ja nyt kiirehtää torttutaikina Toinia ja minua.

Toini. Oitis, hyvä mamma! (Alkaa korjailla pois kapineitansa.)

Ruustinna. No, rakas Hortenseni, pikku ruhtinattareni — toivon että saamme iloisen joulun! (Toinille). Ei, seis, rakas Toini. Tuon saapi Lotta tehdä tällä kertaa. Me teemme käännöksen "oikeaan" torttutaikinamme luokse, että olemme valmiit, jos pojat tulevat. Kas niin, mars! (Ruustinna nyökkää myhäillen Hortenselle ja menee ulos Toinin kanssa.)

III Kohtaus.

Hortense (Yksin). "Jos pojat tulevat!" — Kuinka kylmiä ja välinpitämättömiä nämät ihmiset ovat. Minä olen, totta puhuen, levottomampi kuin täti ja Toini siitä, että kaikki heidän laitoksensa poikien vastaanottamiseksi tänä iltana menevät hukkaan. Ja nyt on heillä malttia leipoa torttuja! No, minulle tämä joulu tulee yhtä ikäväksi, kävi kuinka hyvänsä. Oi, jospa taas olisin iloisessa, loistavassa Pietarissa!

IV Kohtaus.

Hortense. Valtioneuvos. Rovasti. (Näyttämön ulkopuolella).

Rovasti (Ulkona oikealla puolella). No niin, kuinka tahdot, rakas Jaakko, niinkuin sinä tahdot. Minä vaan ajelen partani, ja olen sitten valmis.

Valtioneuvos (Ovessa oikealla). Älä millään muotoa anna itseäsi häiritä. Minä kyllä hankin itselleni seuraa hetkeksi. (Tulee sisään.) Rakas Hortenseni! Tässä minun mieluisin seurani.

Hortense. Ah isäni! Nyt olemme vihdoinkin taas kahden kesken. Ajatelkaamme olevamme kotona Pietarissa.

Valtioneuvos. Rakas lapsukaiseni. Olemmehan melkein kuin kotona — hyvän setäsi luona, jota et ole nähnyt sitten kun olit pieni lapsi. Niin, aika kuluu nopeasti. Sinä olit silloin kaksivuotias, ja nyt on viisitoista vuotta kulunut. Täällä tunnen itseni nuoreksi uudestaan. Kaikki on niin tuttua: pappila, seutu, veljeni niin näköisensä kuin olisimme kohdanneet toisemme eilen. Tämä on armas, onnellinen maa, tämä vanha isänmaamme. Eikö niin, Hortense, olethan iloinen saadessasi viettää kuukauden Suomessa?

Hortense. Ah olen, kun näen sinut niin onnellisena.

Valtioneuvos. Mutta lapsukaiseni, luulenpa että sinulta puuttuu jotakin. Sinä näytät niin väsyneeltä. Etkö ole oikein terve?

Hortense. Ooh ei, ei mitään, ei yhtään mitään.

Valtioneuvos. Silloin ei puutu minulta mitään ilossani. Kas niin, rakas tyttäreni, näytä nyt hiukan iloiselta. Sinä kenties vielä tunnet itsesi vähän vieraalta täällä. Mutta se haihtuu pian. Kun olemme olleet täällä kuukauden, et tahdo enään palata Pietariin. Lyönpä vetoa että silloin olet ennättänyt toden teolla muuttua oikeaksi Suomen tyttöseksi.

Hortense. Ah, isäni, kuukaus, kokonainen kuukaus! Emmekö voisi lähteä ennemmin?

Valtioneuvos. Lapseni, se ei käy laatuun. Olen itse pyytänyt veljeltäni saada viipyä täällä niin kauan, ja minä näen että se todella häntä ilahduttaa, kun saapi pitää meitä luonansa niin kauan kuin mahdollista. Kas niin, pikku Hortenseni! Kirkkaaksi otsa, iloiseksi silmä ja pieni suukkonen isällesi. Ethän tiedä mitä jouluilta voipi tuoda sinulle.

Hortense (Kuroittaa otsansa isälle suudeltavaksi). Minä tiedän että olet aina hyvä ja oikein pilaat Hortensesi.

V Kohtaus.

Edelliset. Rovasti.

Rovasti. Kas niin, nyt olen ajeltu niin puhtaaksi kuin mikä pienoinen kaartin vänrikki hyvänsä, ja nyt, rakas veli Edvard, otamme pienen lautapelimme, sillä välin kuin naiset varustelevat joulu-illaksi. Vai niin, sinä olet täällä, rakas lapseni. Sitten sinun täytyy saada parranajosuudelma vanhalta sedältäsi, sellaista tarjotaan täällä maalla. (Suutelee Hortensea.)

Valtioneuvos. Hei, katsopas vaan. Juuri noin teki isävainaja nuorelle rouvalleni, kun olimme täällä ensi kerran. Ha, ha, ha!

Rovasti. Jaa, jaa, mies pitää sanansa ja antaa mitä lupaa. (Nauraa.) Mutta missä on muijani ja Toini? He ovat jättäneet sinut yksin.

Hortense. He leipovat torttuja, hyvä setä.

Rovasti. Pidä sitten puoliasi, sillä makeampia torttuja et ole koskaan maistanut. Ja nyt, veli Edvard, menemme me lautapelille.

Valtioneuvos. Emme viivy kauan, lapseni, ja sitten — tulee joulupukki! (Suutelee hänen otsaansa; herrat menevät oikealle.)

VI Kohtaus.

Hortense. Sitten Nadinka ja viimeksi Lotta.

Hortense. Hän suuteli minua suulle! On hirveätä tässä maassa. Saa nähdä saanko parranajo-suudelman herroilta serkuiltanikin, kun he tulevat. Voi kuinka pitkäksi tämä ilta käy. Kuinka aikaiseen on pimennyt. Nyt loistaa Nevskin prospekti kaasuvalossa, kulkuset kilisevät, re'et kiitävät, puodit säteilevät ja hienoja olentoja liikkuu edestakaisin. Ooh, tämähän on kuitenkin hirveätä! Kuinka voi isäni olla onnellinen täällä! Ja hän näyttää niin suuresti onnelliselta. Hän oikein loistaa ilosta. Hyvä! Hän nauttikoon täysin määrin onneansa. Minä tahdon uhrata itseni. Tahdon hymyillä, vaikka nuo torttutaikinat ja partasuutelot ovat minut tukahduttaa. (Huutaa.) Nadinka!

Nadinka (tulee sisään). Mitä käskette armollinen fröökinä?

Hortense. Nadinka! Minä olen hyvin onneton. Me olemme niinkuin vankina täällä. Mutta minä tahdon näyttää onnelliselta, ja käsken sinun tekemään samoin. Isäni ei saa aavistaakkaan tuskaani.

Nadinka. Te olette hyvä, niinkuin taivaan pyhä, hyvä, niinkuin aina.

Hortense. Vait, ei sanaakaan enään. — Sytytä kynttilät huoneessani.

Nadinka. Siellä on jo valoa liiaksikin, se oikein loistaa valosta, — mutta kuinka köyhästi kuitenkin ja niin peräti mauttomasti. Palveluspiika toi äsken sisään kaksi kynttilää toaletille, kaksi kynttilää divaani-pöydälle, kaksi neuloma-pöydälle, kaksi uuninkorvalle ja sytytti vielä kaksihaaraisen lampun katossa. Minä kyllä sanoin että armollinen fröökinä ei suvaitse niin kirkasta valaistusta huoneessaan, mutta hän nauroi vaan ja sanoi, että nyt on joulu. Käskettekö fröökinä että sammutan muutamia kynttilöitä?

Hortense. Ei, anna niiden palaa. Isäni ei sitä varmaan mielellään näkisi. Mene ja pane divaanipöydälle huoneessani se kirja, jota tänään aloitin lukea. Minä tulen jälessä.

Nadinka. Niinkuin fröökinä käskee. (Menee.)

Lotta (tulee sisään kantaen tarjotinta, joka on täynnä sytytettyjä kynttilöitä, joita hän seuraavan puheen ajalla asettelee sopiville paikoille huoneessa.)

Hortense (Itsekseen). Nyt alkaa illuminationi täällä. Tätä en kestä. (Kääntyy seuraamaan Nadinkaa.)

Lotta. Herran rauhaa, rakas neiti, iloiseksi ja onnelliseksi jouluksi. Olette saanut istua täällä puoli-pimeässä itse jouluaattona, mutta minä en ole ennättänyt ennen.

Hortense (Seisahtuu ja katselee Lottaa). Siitä ei vahinkoa, ystäväni. Sitä komeammaksihan se nyt tulee.

Lotta. Niin komeaksi kuin talon kannattaa. Täytyy antaa kylänväen oikein nähdä, että nyt vietetään joulun iloista juhlaa.

Hortense (Akkunan luona). Ulkona on niin pimeä. Pienistä mökkilöistä tuolla ei loista mikään valkea. Kaikki on pimeätä, niin yksinäistä ja niin peloittavaa. Missähän ihmiset ovat?

Lotta (Nauraen). Joulusaunassa kai, mutta ei nuo mökit tule juuri paljo valoisemmiksi ennenkuin meidän neiti lähtee liikkeelle. Ihmisraukat! He ovat niin köyhiä, että eivät itse huomaa eroa jouluaaton ja arki-ehtoon välillä. (Akkunan luona.) Kuulkaa kuinka jää rytisee. Tulee kylmä jouluyö. (Menee ulos, ottaen mukaansa Toinin joululahjakorin.)

Hortense (Kuuntelee). Kuinka mahtavasti ja kauheasti kaikuu tuo kaukainen jyminä synkkänä iltana. Ja matkamiehet, joita odotetaan, missä he lienevät? He kenties eksyvät, eivät löydä tietä. Mutta minä tahdon asettaa heille majakka-valkean. (Asettaa kynttilöitä akkunalle.) Noin, vielä useampia kynttilöitä. Ne ovat niin alhaalla. (Nostaa kynttilän korkealle ja valaisee ulospäin.) Nyt näkyy valo paremmin! Kuinka olen levoton. Eikö voisi lähettää väkeä heitä vastaan? — Ja he leipovat torttuja kyökissä!

Lotta (tulee sisään kantaen suurta peitettyä koria, jonka hän asettaa oven luokse perällä.)

Nadinka (Tulee). Armollinen fröökinä, olen asettanut romaanin pöydälle.

Hortense (Huomaamatta Lottaa). Sukkelaan, sukkelaan, Nadinka! (Antaa hänelle kynttilän.) Ota tuo ja toinen lisäksi ja pidä niitä niin korkealla kuin voit, ettei matkustajat eksy.

Nadinka (Totellen käskyä). Kuka olisi voinut ajatella sellaista!

Lotta (Joka on katsellut heitä). Jumala siunatkoon pikku neitiä. Rakkaat lapset, kyllä he löytävät tien kotia, nuo reippaat pojat.

Hortense. Minä arvelin — — samahan se on — — Pane kynttilät pois, Nadinka! (Itsekseen.) Millä tavalla tuo vanha vaimo rohkenee puhua!

Lotta. Joulutähti on jokaisessa sydämmessä ja valaisee meitä kotia tänä iltana. — Ai'otteko neiti seurata Toini neitiä?

Hortense. Mihinkä?

Lotta. Mökkeihin vaan tuonne. Hän tahtoo aina itse viedä väelle pappilan joululahjat.

Hortense. Noin pimeässä? Mitä hän ajatteleekaan! Kuinka uskaltaa hän lähteä ulos näin myöhään?

Lotta. Kukapa tahtoisi tuolle hyvälle tytölle tehdä pahaa.

Hortense. Mutta miksi ei hän lähetä jotakuta toista lahjojansa viemään?

Lotta. Silloin ei oikeata joulua tulisi noihin pimeisin majoihin. Arvaan kyllä, kuinka he silloin nuriseisivat. He ovat niin tottuneet näkemään hänen tuovan heille joulun ja sen iloisen siunauksen. (Kulkuisten helinä kuuluu.) Hänen rekensä ajetaan jo esiin. (Lotta menee ulos.)

Hortense. Eiväthän nämä ole oikeita ihmisiä. He eivät pelkää mitään ja rasittavat itseänsä orjan tavalla silloinkin kun heidän pitäisi iloita.

Nadinka. Mitähän hyvää tuossa korissa on. (Nostaa vaatetta, joka peittää korin.) Toisella puolella hoikkia talikynttilöitä — kas, tuossa on kolmihaaraisiakin. Kuinka hullunkurista! Ja tässä toisella puolella nisukakkuja, muutamia yksinkertaisia kirjoja ja muuta pientä kalua. Nepä vasta harvinaisia lahjoja. Kaikki tyyni ei viiden ruplan arvoista.

Hortense (Katsomatta korin puoleen). Tuo minulle turkkini! Minä menen mukaan. (Istuu sivulle, ottaa kukkaronsa, tyhjentää sen sisällön käteensä ja laskee rahoja.)

Nadinka. Mitä ajattelette, armollinen fröökinä? Tässä pimeässä, tässä pakkasessa.

Hortense. Kuulithan mitä sanoin.

Nadinka. Minä tottelen, teidän armonne. (Menee).

Hortense. Joulutähti ei ole koskaan loistanut minun sydämmessäni. En yksin löytäisi oikeata tietä kotia. Kenties en löydä sitä koskaan ulkona avarassa maailmassa. Tahdon kuitenkin kerran nähdä sen loistavan muiden sydämmissä.

VII Kohtaus.

Hortense. Valtioneuvos.

Valtioneuvos. Nyt rakas tyttäreni, olen sinun koko illaksi. Kuinka on aikasi kulunut? Mutta sinä olet niin kiihkoissasi!

Hortense (Ei voi kauemman hillitä itseään, heittäytyy isän syliin ja puhkee sanomaan). Oi isäni! Lähtekäämme huomenna pois täältä! Jokin täällä tukahduttaa minua, ilma, pimeys, pakkainen, kaikki, en tiedä mikä. Älä kiellä pyyntöäni. Keksi joku tärkeä syy äkilliseen lähtöömme, saman tekevä mikä. Mutta lähtekäämme, lähtekäämme!

Valtioneuvos. Rakas Hortenseni, rauhoitu! En ymmärrä sinua. Tiedäthän että minulle on mahdotonta matkustaa ennenkuin kuukauden kuluttua.

Hortense. Kuukauden kuluttua olen sairaana, jos pakoitat minua olemaan täällä. Ei, huomenna tai ylihuomenna! Älä kiellä; isäni. Minä rukoilen sinua niin hartaasti.

Valtioneuvos. Hortense — sinä olet kipeä?

Hortense. Olen, en, kuinka tahdot. Mutta lähtekäämme pian, pian.

Valtioneuvos. Sinä peloitat minua todellakin, vaikka en sinua ymmärrä. En ole koskaan nähnyt sinua tuollaisena. Kas niin, pieni Hortenseni, sano suoraan. Sano minulle kaikki! Mikä syy sinulla on?

Hortense. Ah, en tiedä sitä itsekään. (Kulkuisten kilinä kuuluu.) Mutta täällä olen niin ahdistettu, niin arka, pelkään kaikkia, kaikkea, luulenpa itseänikin. Vaiti isäni! (Iloisia ääniä kuuluu ulkoa.) He tulevat. Emme saa kauemmin olla yksin. Lupaa minulle mitä olen pyytänyt sinulta. Sano: lupaan, isäni! Et tiedä kuinka suuresti sinua rakastan.

Valtioneuvos. Ainoa, rakas lapseni! Kas niin, ole rauhallinen. Me lähdemme huomenna. Oletko nyt tyytyväinen?

Hortense. Rakas isäni! Kiitos, kiitos! (Suutelee hänen kättänsä.) Älä sano sanaakaan minusta. Ymmärräthän. Hiljaa, he tulevat.

VIII Kohtaus.

Edelliset. Rovasti. Rovastin rouva. Toini. Albert. Edvin. Lotta. Sitten
Nadinka.

(Albert ja Edvin tulevat sisään iloisesti puhellen vanhempainsa kanssa; Albert käsivarsi ruustinnan vyötäisillä, Edvin keskustellen rovastin kanssa. Toini matkavaatteissa, nostaa korin oven luota pois. Lotta ottaa matkustajilta viimeiset matkakalut.)

Lotta (Vanhan talonpalvelijan tuttavuudella). No tuhannesti tervetulleet, nuoret herrat. Ja niin paljon kaluja kuin herroilla on mukana! Ei mitään puutu, paitsi yksi nuori morsian. Toinen on kyllä täällä saatavana.

Albert. Ah, Hortense serkku, eikö niin? Hei kuinka suureksi sinä olet tullut! No nythän tulee hauska joulu. Hyvää iltaa, rakkahin setä! Niin isäukon näköinen, tuon herttaisen äijän.

Valtioneuvos. Hyvää iltaa, pojat. Rotevia, uljaita! Toinen hyvinvoipa luutnantti —

Albert. Herra varjelkoon setää!

Valtioneuvos. — Ja toinen ylioppilas. Tiedätkös, Jaakko, sinä et voi vanhentua, kun niin monta nuorta sydäntä sykkii omasi rinnalla.

Rovasti. Jumalalle kiitos, nuoruutta ei täällä puutu, ja nyt on pieni Hortensenikin täällä ja saan kuulla hänenkin nuoren sydämmensä sykkivän vielä iloisen kuukauden ajan vanhan sedän rinnalla.

Hortense (Hiljaa). Rakas setä!

Valtioneuvos (keskeyttäen). Niin, niin, minä toivon sitä — mutta — (Edvinille) No, tapasitko Helsingissä orpanasi Oskarin, nuoren metsäherramme? Olihan hän siellä käymässä, tuo karhunpoika. Miksi et ottanut häntä mukaasi tänne, niin olisi koko suku ollut täällä ko'ossa?

Edvin. Hänen täytyy sillä välin matkustaa kotia alueeseensa, mutta jos, setä hyvä, et puhu sitä korkeille asianomaisille, voin salaisuutena kertoa, että eräs karhunpoika paraikaa taitaa hölkytellä Savon teitä, tanssiaksensa, kaikessa hiljaisuudessa tietysti, Tapanin päivänä meidän kanssamme Harjalassa. Mutta älä sano siitä mitään tytöille. Toini vähän pelkää tuota nallea.

Toini. Nyt sinä lörpöttelet niin paljon, että unohdatte minun seisovan valmiina lähtemään pienelle jouluretkellemme.

Edvin. Oivallista, että ehdimme perille hyvään aikaan. Me seuraamme sinua, ja Hortense tulee varmaan mukaan! Saanhan ajaa hevostasi?

Hortense. Kiitoksia, Edvin.

Nadinka (On äsken tullut sisään Hortensen turkin kanssa ja alkaa auttaa sitä hänen päällensä).

Valtioneuvos. Sinä menet mukaan, pikku Hortense?

Nadinka (surkeasti). Ah niin, teidän armonne.

Valtioneuvos (hiljaa Hortenselle). Sinä olet hyvä, rakas lapseni. Sinä olet äitisi kaltainen, joka erosi meistä. Minä koetan sinun poissa ollessasi selvitellä kaikki.

Hortense (nöyrästi). Kallis isäni.

Albert (katsoo ympärillensä). Hauskaa nähdä että kaikki täällä on entisellään: joulukuusi tuolla, juhlaliinat pöydillä, hopeiset kynttiläjalat paikoillaan; pari n:o 1, n:o 2 ja n:o — — ei, katsokaapas, ne ovat akkunalla, se on jotakin uutta pappilassa, Lotta hyvä!

Nadinka (muuttaa ne pois Hortensen viittauksesta.)

Lotta (hiljaa Albertille). Älkää olko tietävinänne. Porstuassa kerron teille kuinka sen on laita.

Albert. Ah!

Ruustinna (pojilleen). Eikö teillä ollut kylmä tiellä?

Albert. Niin lämmintä, rakkahin mamma, kuin jos itse olisit kietonut vällyt pienten pienokaisten poikasiesi ympärille. Vai niin, Toini, sinä olet valmis. Minä rupean ritariksesi, koska Edvin paraikaa enleveraa Hortense orpanan. Mutta suokaa anteeksi, silmänräpäys vaan. (Kujeellisesti.) Hyvä pappa, olethan unhottanut esitellä minua hm-hm.

Rovasti. Kellekä sitten totta totisesti?

Albert (teeskennellyllä totisuudella ja tarkoittaen Nadinkaa). Tälle rouvas-ihmiselle — — —

Rovasti. Sehän on Nadinka, Hortensen kamarineitsyt. Ja mene tiehesi nyt, lörpöttelijä.

Albert (kumartaa keikailevasti Nadinkalle.) Ah, Moje potschtjenije! [моё почтение = kunnioitukseni.]

(Hän seuraa nuoria, jotka ovat menneet edellä. Lotta seuraa jälessä).

Nadinka (mielissänsä, itsekseen). Ja sitten sanoo hän tuollaista kaikkein kuullen. — Mutta kaunis hän on. (Menee ulos oikealle.)

IX Kohtaus.

Rovasti. Ruustinna. Valtioneuvos. Sitten Lotta.

Valtioneuvos. Huoleton nuoruus, rakkaat ystävät! He ovat mitä me olemme olleet, he tulevat siksi mitä nyt olemme. (He istuvat pöydän ympärille. Pois lähtevien kulkuisten kilinä kuuluu.) Rakas kälyni, me — meidän korea kamarineitsyt lukuun otettuna — me teemme sinulle hiukan haittaa pienessä hauskassa kodissasi, mutta veli ja käly, te ette ole sitä huomaavinanne. Ymmärrättehän kyllä kuinka rakasta minulle on nähdä taas teitä, teitä ja kotimaatani.

Ruustinna. Rakas lanko, toivoisin että joka nurkka pienessä kodissamme osoittaisi teille kuinka tervetulleita olette.

Rovasti. Ja sanoisi teille kuinka suuresti kerran kaipaamme sinua ja rakasta tytärtäsi.

Valtioneuvos. Pieni Hortense raukka! Hän kadotti äitinsä jo kolmen vuoden vanhana. Siitä saakka on minun täytynyt jättää hänen vieraisiin käsiin, jos kohta omassa kodissani. Olisin toivonut nähdä hänet kaikessa äitinsä kaltaisena, tuon yksinkertaisen, lempeän, hyväsydämmisen Suomen naisen. Hortensen sielu on kirkas ja puhdas kuin lähde, vaan kuvastaa niinkuin lähdekin ympäristöänsä. Nyt kun hän naiseksi kypsyy, pelkään niitä kuvia, jotka ympäröivät häntä maailman hyörinässä, mutta minulla ei ole rohkeutta ikäni syyspuolia ryöstää itseltäni hänen alituista seuraansa.

Rovasti. Minä käsitän ajatuksesi. Hortensella ei siellä ole ollut oikeata kotia eikä kotomaata. Mutta hänellä on oikea ylpeys ja hän on jalo ja Jumalan avulla hän sellaisena pysyykin.

Ruustinna (hypistellen pöytäliinaa). Vaan ei onnellisena.

Valtioneuvos. Niin, ei onnellisena — ja lapseni onneksi uhraisin kaikki. Minun satamani tuolla kaukana on ollut maani muisto, kotimaani rakkaus. Sen tahdon antaa hänelle parhaana perintönä itseltäni.

Ruustinna. Ja totinen rakkaus voipi tehdä ihmeitä.

Valtioneuvos. Sellaista rakkautta tavataan harvoin suuressa maailmassa. Nainen, jolle sitä onnea ei ole suotu, tarvitsee silloin jotain voimallisempaa maallista tunnetta, ettei olisi kaikkea juurta vailla tässä maailmassa — niinkuin katkaistu ihana kukka.

(Lasten kolkutukset ovella kuuluvat taas; huutavat.) Toini! Toini!

Ruustinna (menee ovelle). Toini on kylässä, hyvät lapset. Odottakaa kiltisti vielä silmänräpäys, niin joulupukki tulee. (Menee peräovelle.) Lotta!

Lotta (tulee sisään).

Ruustinna. Kenties on jo aika sytyttää joulukuusi. (Ruustinna auttaa Lottaa kuusen muuttamisessa keskelle permantoa ja sen kynttiläin sytyttämisessä.) Suokaa anteeksi, lanko. Pienokaiset tietävät aikansa jouluaattona. Mutta me voimme varsin hyvästi jatkaa keskusteluamme. Kenties joulukynttilät, jotka tietävät kertoa pienille niin paljon, voivat haastella meille vanhoillekin jotain.

Rovasti. Olethan opettanut Hortenselle lapsuudesta saakka että Suomi on hänen isänmaansa?

Valtioneuvos. Olen kyllä, mutta ne kuvat, joita hän on saanut kotimaastansa, ovat hengettömiä. Ne ovat kuolleita puupiirroksia, ja pelkäänpä että nyt, kun hän omin silmin näkee Suomeni, todellisuus ei vastaa sisällistä kuvaa.

Lotta (häärien joulukuusen luona). Antakaa silmälle aikaa tottua. Kun lapsi ensikerran näkee joulukynttiläin säteilevän, hämmästyy se tuosta oudosta loistosta ja kääntyy hetkeksi pois, mutta katselee sitten kaiken iltaa kaunista puuta, joka ei koskaan enään hänen mielestänsä lähde.

Valtioneuvos. Ah, meidän aikamme täällä on niin lyhyt ja jollei Hortense sillä ajalla totu siihen, mikä häntä ympäröipi —

Lotta. Hänellä on silmät sydämmessä, niillä silmillä näkee hän ensiksi, ja ne säikyttävät hänen ylpeätä mieltänsä.

Valtioneuvos. Kuinka te, Lotta, luulette tuntevanne hänet niin hyvin?

Lotta. Vanha eukko näki hänen äiti-vainajansa, tuon enkelin, kun hän oli pieni, ja näkee nyt että hänen tyttärensä, lapsi raukka, pelkää itseänsä. Minä tunnen nuo ylevät, jalot silmät.

Lapset (huutavat oven takana). Eikös jo ole jouluilta?

Lotta. Odottakaa vielä, lapsi-kullat, silmänräpäys. Joulupukki kiertelee vielä kylässä. (Kulkuisten kilinä kuuluu.) Nyt tulee nuoriso.

Valtioneuvos (nousee ylös ja sanoo itsekseen). Enkä ole vielä saanut sanotuksi mitä Hortenselle lupasin.

X Kohtaus.

Edelliset. Hortense. Toini. Albert. Edvin (perältä.) Nadinka (oikealta).

Hortense (kiiruhtaa isänsä luokse antaen turkkinsa pudota hartioiltansa.)

Nadinka (ottaa turkit ja sanoo vieden sitä pois:) Fröökynä raukka!

Valtioneuvos (suutelee Hortensen otsaa). Tervetullut taas, Hortense! Mutta luulenpa näkeväni kyyneleitä sinun armaissa silmissäsi. Sinä olet tullut liikutetuksi siitä kurjuudesta, jota näit.

Hortense (hiljaa). Olen nähnyt kylliksi — kylliksi koko elämäkseni.

Valtioneuvos. Ole rauhassa, lapseni; näyttäydy iloiselta tänä iltana. Me lähdemme huomenna, Hortenseni.

Hortense. Hellyytesi rankaisee minua, isäni. Aina muistan tätä iltaa. (Menee perälle ja antaa Nadinkalle karvalakkinsa.)

Albert (hiljaa Lotalle). Hän tahtoi kynttilöillä valaista tietämme kotia, sanoit sinä? Jos olisit nähnyt hänen ihanan katseensa köyhäin mökkilöissä, silloin olisit nähnyt valoa. Hän luuli ettei kukaan nähnyt kun hän kätki kultarahoja Toinin yksinkertaisten lahjain joukkoon. Älä koskaan ilmoita hänelle, että silmäni seurasi hänen armeliasta kättänsä. Hän tulisi silloin araksi minua kohtaan, ja, hyvä Lotta, siksi ei se tyttö koskaan saa tulla. (Eroaa.)

(Toini ja ruustinna tekevät vielä viimeisiä valmistuksia joulukuusessa. — Valtioneuvos kävelee neuvottomana ja hiukan levottomana salin toisessa päässä. Rovasti puhuu Edvinin ja Albertin kanssa.)

Hortense (menee Lotan luokse). Te olitte oikeassa, Lotta, siellä ulkona ei ollut niin pimeä. Taivas oli tähtikirkas, ja joka haaralle näkyi pappila loistavan niin kauniisti sinun joulukynttiläsi valossa. (Vielä epäillen melkein nöyrästi.) Oliko samoin silloin kun äitini vietti joulua teidän luonanne?

Lotta. Jumala siunatkoon hyvää muistianne! Niin, hyvä neiti, juuri samanlaisena kuin nyt näette vanhan pappilan joulupuvussa, oli se isoisännekin päivinä ja äitinne ensimäisen ja ainoan kerran käydessä meidän luonamme pieni tytär käsivarrellaan.

Hortense (kumartaa päänsä). Se olin minä —

Lotta (hetken vaiettua). Te olette niin hänen muotoisensa, että — —

Hortense (ikäänkuin uneksien katsoen joulukuusta). Mistä tulee tuo muisto — — luulen näkeväni hänet — — hieno kultainen ketju kaulassaan — Oi kallis äitini! Sinä katsot alas lapsesi puoleen, jota rakastit.

(Lotta on vetäytynyt sivulle. Albert vie Edvinin alas etureunalle.)

Albert (hiljaa Edvinille). No mitä jutteli Hortense sinulle tiellä, koska hän näytti niin juhlalliselta?

Edvin. Mitäkö hän puhui minulle? Sitä en oikein muista, mutta luulenpa että minä puhuin Lönnrotista, Snellmanista ja Runebergista.

Albert. Hm! — — Erittäin hauskaa seitsentoistavuotiselle Pietarin tytölle. No mitä sanoi hän siihen?

Edvin. En minä tiedä, mutta hän kuunteli niin hartaasti, että nyt vasta huomaan, ettei hän tainnut sanoa kahta sanaa koko matkalla.

Albert. Ja kumminkin on minua nimitetty suvun lörpöttelijäksi ja sinä olet saanut käydä irroillasi! (Kääntyy ympäri kantapäillänsä.)

Lapset (huutavat huoneestansa). Toini! Toini! Etkö jo ole kotona? Tiedätkös, me emme voi enään kauemmin odottaa joulua!

Toini. Paikalla, siskoseni. Joulupukin täytyy ensin päästä sisään!

Valtioneuvos (rohkaisten itseänsä). Mutta ennen sitä täytyy minun suureksi ikäväkseni — —

Rovasti. No, mitä nyt, rakas veli, ei suinkaan ole tapahtunut mitään ikävää?

Hortense (keskeyttäen, kainosti, mutta pää pystyssä). Setä, täti, Toini! Isäni on luvannut minulle kalliin joululahjan, mutta suurimman osan siitä täytyy teidän lahjoittaa minulle —

Ruustinna. Suostumukseni saat edeltäkäsin.

Hortense (tarttuen isänsä käteen ja katsoen ainoastaan häneen). Siinä ei kylliksi, että olen pyytänyt häneltä saada jäädä tänne kuukaudeksi. Tahdon houkutella isääni tulevaksikin jouluksi tuomaan pienen suomalaisen tyttärensä tähän maahan, joka sille jo on tullut niin rakkaaksi!

Valtioneuvos. Rakas, rakas lapseni!

Rovasti. Tervetulleet, koska hyvänsä tulette!

Ruustinna (suudellen Hortensen poskea). Tervetullut äitisi luokse!

Albert (suutelee Hortensen kättä). Ja joulupukkisi luokse, rakkahin Hortense, sillä siksi rupean minä täksi iltaa! (Juoksee perälle.)

Lotta (pukee sukkelasti hänet joulupukiksi).

Toini (avaa oven lasten huoneesen). Nyt on joulu tullut!

(Pienokaiset juoksevat sisään, seisahtuvat, katselevat hämmästyneinä joulukuusta ja joulupukkia. Hortense nostaa nuorimman lapsen syliinsä ja näyttää sille joulukuusta.)

(Esirippu alas.)

*** END OF THE PROJECT GUTENBERG EBOOK PIKKU SUOMETAR ***

Updated editions will replace the previous one—the old editions will be renamed.

Creating the works from print editions not protected by U.S. copyright law means that no one owns a United States copyright in these works, so the Foundation (and you!) can copy and distribute it in the United States without permission and without paying copyright royalties. Special rules, set forth in the General Terms of Use part of this license, apply to copying and distributing Project Gutenberg™ electronic works to protect the PROJECT GUTENBERG™ concept and trademark. Project Gutenberg is a registered trademark, and may not be used if you charge for an eBook, except by following the terms of the trademark license, including paying royalties for use of the Project Gutenberg trademark. If you do not charge anything for copies of this eBook, complying with the trademark license is very easy. You may use this eBook for nearly any purpose such as creation of derivative works, reports, performances and research. Project Gutenberg eBooks may be modified and printed and given away—you may do practically ANYTHING in the United States with eBooks not protected by U.S. copyright law. Redistribution is subject to the trademark license, especially commercial redistribution.

START: FULL LICENSE

THE FULL PROJECT GUTENBERG™ LICENSE

PLEASE READ THIS BEFORE YOU DISTRIBUTE OR USE THIS WORK

To protect the Project Gutenberg™ mission of promoting the free distribution of electronic works, by using or distributing this work (or any other work associated in any way with the phrase “Project Gutenberg”), you agree to comply with all the terms of the Full Project Gutenberg License available with this file or online at www.gutenberg.org/license.

Section 1. General Terms of Use and Redistributing Project Gutenberg electronic works

1.A. By reading or using any part of this Project Gutenberg electronic work, you indicate that you have read, understand, agree to and accept all the terms of this license and intellectual property (trademark/copyright) agreement. If you do not agree to abide by all the terms of this agreement, you must cease using and return or destroy all copies of Project Gutenberg electronic works in your possession. If you paid a fee for obtaining a copy of or access to a Project Gutenberg electronic work and you do not agree to be bound by the terms of this agreement, you may obtain a refund from the person or entity to whom you paid the fee as set forth in paragraph 1.E.8.

1.B. “Project Gutenberg” is a registered trademark. It may only be used on or associated in any way with an electronic work by people who agree to be bound by the terms of this agreement. There are a few things that you can do with most Project Gutenberg electronic works even without complying with the full terms of this agreement. See paragraph 1.C below. There are a lot of things you can do with Project Gutenberg electronic works if you follow the terms of this agreement and help preserve free future access to Project Gutenberg electronic works. See paragraph 1.E below.

1.C. The Project Gutenberg Literary Archive Foundation (“the Foundation” or PGLAF), owns a compilation copyright in the collection of Project Gutenberg electronic works. Nearly all the individual works in the collection are in the public domain in the United States. If an individual work is unprotected by copyright law in the United States and you are located in the United States, we do not claim a right to prevent you from copying, distributing, performing, displaying or creating derivative works based on the work as long as all references to Project Gutenberg are removed. Of course, we hope that you will support the Project Gutenberg mission of promoting free access to electronic works by freely sharing Project Gutenberg works in compliance with the terms of this agreement for keeping the Project Gutenberg name associated with the work. You can easily comply with the terms of this agreement by keeping this work in the same format with its attached full Project Gutenberg License when you share it without charge with others.

1.D. The copyright laws of the place where you are located also govern what you can do with this work. Copyright laws in most countries are in a constant state of change. If you are outside the United States, check the laws of your country in addition to the terms of this agreement before downloading, copying, displaying, performing, distributing or creating derivative works based on this work or any other Project Gutenberg work. The Foundation makes no representations concerning the copyright status of any work in any country other than the United States.

1.E. Unless you have removed all references to Project Gutenberg:

1.E.1. The following sentence, with active links to, or other immediate access to, the full Project Gutenberg License must appear prominently whenever any copy of a Project Gutenberg work (any work on which the phrase “Project Gutenberg” appears, or with which the phrase “Project Gutenberg” is associated) is accessed, displayed, performed, viewed, copied or distributed:

This eBook is for the use of anyone anywhere in the United States and most other parts of the world at no cost and with almost no restrictions whatsoever. You may copy it, give it away or re-use it under the terms of the Project Gutenberg™ License included with this eBook or online at www.gutenberg.org. If you are not located in the United States, you will have to check the laws of the country where you are located before using this eBook.

1.E.2. If an individual Project Gutenberg electronic work is derived from texts not protected by U.S. copyright law (does not contain a notice indicating that it is posted with permission of the copyright holder), the work can be copied and distributed to anyone in the United States without paying any fees or charges. If you are redistributing or providing access to a work with the phrase “Project Gutenberg” associated with or appearing on the work, you must comply either with the requirements of paragraphs 1.E.1 through 1.E.7 or obtain permission for the use of the work and the Project Gutenberg trademark as set forth in paragraphs 1.E.8 or 1.E.9.

1.E.3. If an individual Project Gutenberg electronic work is posted with the permission of the copyright holder, your use and distribution must comply with both paragraphs 1.E.1 through 1.E.7 and any additional terms imposed by the copyright holder. Additional terms will be linked to the Project Gutenberg License for all works posted with the permission of the copyright holder found at the beginning of this work.

1.E.4. Do not unlink or detach or remove the full Project Gutenberg License terms from this work, or any files containing a part of this work or any other work associated with Project Gutenberg.

1.E.5. Do not copy, display, perform, distribute or redistribute this electronic work, or any part of this electronic work, without prominently displaying the sentence set forth in paragraph 1.E.1 with active links or immediate access to the full terms of the Project Gutenberg License.

1.E.6. You may convert to and distribute this work in any binary, compressed, marked up, nonproprietary or proprietary form, including any word processing or hypertext form. However, if you provide access to or distribute copies of a Project Gutenberg work in a format other than “Plain Vanilla ASCII” or other format used in the official version posted on the official Project Gutenberg website (www.gutenberg.org), you must, at no additional cost, fee or expense to the user, provide a copy, a means of exporting a copy, or a means of obtaining a copy upon request, of the work in its original “Plain Vanilla ASCII” or other form. Any alternate format must include the full Project Gutenberg License as specified in paragraph 1.E.1.

1.E.7. Do not charge a fee for access to, viewing, displaying, performing, copying or distributing any Project Gutenberg works unless you comply with paragraph 1.E.8 or 1.E.9.

1.E.8. You may charge a reasonable fee for copies of or providing access to or distributing Project Gutenberg electronic works provided that:

- • You pay a royalty fee of 20% of the gross profits you derive from the use of Project Gutenberg works calculated using the method you already use to calculate your applicable taxes. The fee is owed to the owner of the Project Gutenberg trademark, but he has agreed to donate royalties under this paragraph to the Project Gutenberg Literary Archive Foundation. Royalty payments must be paid within 60 days following each date on which you prepare (or are legally required to prepare) your periodic tax returns. Royalty payments should be clearly marked as such and sent to the Project Gutenberg Literary Archive Foundation at the address specified in Section 4, “Information about donations to the Project Gutenberg Literary Archive Foundation.”

- • You provide a full refund of any money paid by a user who notifies you in writing (or by e-mail) within 30 days of receipt that s/he does not agree to the terms of the full Project Gutenberg™ License. You must require such a user to return or destroy all copies of the works possessed in a physical medium and discontinue all use of and all access to other copies of Project Gutenberg™ works.

- • You provide, in accordance with paragraph 1.F.3, a full refund of any money paid for a work or a replacement copy, if a defect in the electronic work is discovered and reported to you within 90 days of receipt of the work.

- • You comply with all other terms of this agreement for free distribution of Project Gutenberg™ works.

1.E.9. If you wish to charge a fee or distribute a Project Gutenberg™ electronic work or group of works on different terms than are set forth in this agreement, you must obtain permission in writing from the Project Gutenberg Literary Archive Foundation, the manager of the Project Gutenberg™ trademark. Contact the Foundation as set forth in Section 3 below.

1.F.

1.F.1. Project Gutenberg volunteers and employees expend considerable effort to identify, do copyright research on, transcribe and proofread works not protected by U.S. copyright law in creating the Project Gutenberg™ collection. Despite these efforts, Project Gutenberg™ electronic works, and the medium on which they may be stored, may contain “Defects,” such as, but not limited to, incomplete, inaccurate or corrupt data, transcription errors, a copyright or other intellectual property infringement, a defective or damaged disk or other medium, a computer virus, or computer codes that damage or cannot be read by your equipment.

1.F.2. LIMITED WARRANTY, DISCLAIMER OF DAMAGES - Except for the “Right of Replacement or Refund” described in paragraph 1.F.3, the Project Gutenberg Literary Archive Foundation, the owner of the Project Gutenberg™ trademark, and any other party distributing a Project Gutenberg™ electronic work under this agreement, disclaim all liability to you for damages, costs and expenses, including legal fees. YOU AGREE THAT YOU HAVE NO REMEDIES FOR NEGLIGENCE, STRICT LIABILITY, BREACH OF WARRANTY OR BREACH OF CONTRACT EXCEPT THOSE PROVIDED IN PARAGRAPH 1.F.3. YOU AGREE THAT THE FOUNDATION, THE TRADEMARK OWNER, AND ANY DISTRIBUTOR UNDER THIS AGREEMENT WILL NOT BE LIABLE TO YOU FOR ACTUAL, DIRECT, INDIRECT, CONSEQUENTIAL, PUNITIVE OR INCIDENTAL DAMAGES EVEN IF YOU GIVE NOTICE OF THE POSSIBILITY OF SUCH DAMAGE.

1.F.3. LIMITED RIGHT OF REPLACEMENT OR REFUND - If you discover a defect in this electronic work within 90 days of receiving it, you can receive a refund of the money (if any) you paid for it by sending a written explanation to the person you received the work from. If you received the work on a physical medium, you must return the medium with your written explanation. The person or entity that provided you with the defective work may elect to provide a replacement copy in lieu of a refund. If you received the work electronically, the person or entity providing it to you may choose to give you a second opportunity to receive the work electronically in lieu of a refund. If the second copy is also defective, you may demand a refund in writing without further opportunities to fix the problem.

1.F.4. Except for the limited right of replacement or refund set forth in paragraph 1.F.3, this work is provided to you ‘AS-IS’, WITH NO OTHER WARRANTIES OF ANY KIND, EXPRESS OR IMPLIED, INCLUDING BUT NOT LIMITED TO WARRANTIES OF MERCHANTABILITY OR FITNESS FOR ANY PURPOSE.

1.F.5. Some states do not allow disclaimers of certain implied warranties or the exclusion or limitation of certain types of damages. If any disclaimer or limitation set forth in this agreement violates the law of the state applicable to this agreement, the agreement shall be interpreted to make the maximum disclaimer or limitation permitted by the applicable state law. The invalidity or unenforceability of any provision of this agreement shall not void the remaining provisions.

1.F.6. INDEMNITY - You agree to indemnify and hold the Foundation, the trademark owner, any agent or employee of the Foundation, anyone providing copies of Project Gutenberg™ electronic works in accordance with this agreement, and any volunteers associated with the production, promotion and distribution of Project Gutenberg™ electronic works, harmless from all liability, costs and expenses, including legal fees, that arise directly or indirectly from any of the following which you do or cause to occur: (a) distribution of this or any Project Gutenberg work, (b) alteration, modification, or additions or deletions to any Project Gutenberg work, and (c) any Defect you cause.

Section 2. Information about the Mission of Project Gutenberg

Project Gutenberg is synonymous with the free distribution of electronic works in formats readable by the widest variety of computers including obsolete, old, middle-aged and new computers. It exists because of the efforts of hundreds of volunteers and donations from people in all walks of life.

Volunteers and financial support to provide volunteers with the assistance they need are critical to reaching Project Gutenberg’s goals and ensuring that the Project Gutenberg collection will remain freely available for generations to come. In 2001, the Project Gutenberg Literary Archive Foundation was created to provide a secure and permanent future for Project Gutenberg and future generations. To learn more about the Project Gutenberg Literary Archive Foundation and how your efforts and donations can help, see Sections 3 and 4 and the Foundation information page at www.gutenberg.org.

Section 3. Information about the Project Gutenberg Literary Archive Foundation

The Project Gutenberg Literary Archive Foundation is a non-profit 501(c)(3) educational corporation organized under the laws of the state of Mississippi and granted tax exempt status by the Internal Revenue Service. The Foundation’s EIN or federal tax identification number is 64-6221541. Contributions to the Project Gutenberg Literary Archive Foundation are tax deductible to the full extent permitted by U.S. federal laws and your state’s laws.

The Foundation’s business office is located at 41 Watchung Plaza #516, Montclair NJ 07042, USA, +1 (862) 621-9288. Email contact links and up to date contact information can be found at the Foundation’s website and official page at www.gutenberg.org/contact

Section 4. Information about Donations to the Project Gutenberg Literary Archive Foundation

Project Gutenberg™ depends upon and cannot survive without widespread public support and donations to carry out its mission of increasing the number of public domain and licensed works that can be freely distributed in machine-readable form accessible by the widest array of equipment including outdated equipment. Many small donations ($1 to $5,000) are particularly important to maintaining tax exempt status with the IRS.

The Foundation is committed to complying with the laws regulating charities and charitable donations in all 50 states of the United States. Compliance requirements are not uniform and it takes a considerable effort, much paperwork and many fees to meet and keep up with these requirements. We do not solicit donations in locations where we have not received written confirmation of compliance. To SEND DONATIONS or determine the status of compliance for any particular state visit www.gutenberg.org/donate.

While we cannot and do not solicit contributions from states where we have not met the solicitation requirements, we know of no prohibition against accepting unsolicited donations from donors in such states who approach us with offers to donate.

International donations are gratefully accepted, but we cannot make any statements concerning tax treatment of donations received from outside the United States. U.S. laws alone swamp our small staff.

Please check the Project Gutenberg web pages for current donation methods and addresses. Donations are accepted in a number of other ways including checks, online payments and credit card donations. To donate, please visit: www.gutenberg.org/donate.

Section 5. General Information About Project Gutenberg electronic works

Professor Michael S. Hart was the originator of the Project Gutenberg concept of a library of electronic works that could be freely shared with anyone. For forty years, he produced and distributed Project Gutenberg eBooks with only a loose network of volunteer support.

Project Gutenberg eBooks are often created from several printed editions, all of which are confirmed as not protected by copyright in the U.S. unless a copyright notice is included. Thus, we do not necessarily keep eBooks in compliance with any particular paper edition.

Most people start at our website which has the main PG search facility: www.gutenberg.org.

This website includes information about Project Gutenberg, including how to make donations to the Project Gutenberg Literary Archive Foundation, how to help produce our new eBooks, and how to subscribe to our email newsletter to hear about new eBooks.

Table of Contents

- PIKKU SUOMETAR
- HENKILÖT:
- THE FULL PROJECT GUTENBERG™ LICENSE